Mr. Luthor, hvad kan jeg gøre for Dem?
Jeg vil lukke mine konti.
- Må jeg spørge om hvorfor? - Er det et problem?
Nej, naturligvis ikke. Men familien Luthor har været kunder her i 12 år.
- Det kommer som et chok. - Jeg vil gerne have kontanter.
Vi skal gøre vores bedste.
- Må jeg få Deres underskrift? - Naturligvis.
Må jeg se Deres kørekort?
- Hvorfor? - Underskriften stemmer ikke.
- Jeg vil bekræfte Deres identitet. - Jeg står her. Hvad behøver De?
- Beklager. Det er bankens politik. - Giv mig pengene. Nu!
Fyld tasken!
- Hvad sker der, Lex? - Flyt dig!
- Tina, hvor har du fået dem fra?! - Jeg lovede at løse vores problemer.
Du røvede vel ikke banken i går?
Jeg gjorde det ikke.
Det var Lex Luthor.
- Stop! Du lovede at holde op. - Jeg gjorde det for vores skyld.
- Folk kunne være kommet til skade. - Nu har vi råd til et perfekt liv.
- Ingen har et perfekt liv. - Lana har.
At stjæle løser ikke vores problemer. Jeg leverer dem tilbage.
Mor?!
Alarmcentralen. Hallo?
Er der nogen i røret? Hallo?
- Hallo? Er der nogen? - Undskyld. Det var ingenting.
Hvorfor ville Lex Luthor røve banken?
Jeg har set mange ting, men det her tager prisen... næsten.
- Byttet var 100.000 dollar. - Jeg kender Lex, det var ikke ham.
Jeg ved, at han er din ven, men du så ham selv.
- Jeg ved ikke, hvad jeg så. - Der må være en forklaring.
Det håber jeg også. Ellers har jeg en ond tvilling.
Lex, vi hørte ikke bilen.
Må jeg komme ind? Jeg er ubevæbnet.
Hvorfor er du ikke i fængsel?
Jeg var i Metropolis, da det skete.
- Har politiet spor? - Nej.
Derfor ville jeg tale med dig. Så du denne person?
- Ja, han lignede dig på en prik. - Men fingeraftrykkene passer ikke.
Er du sikker på, at du ikke så forkert?
- Hvad nu? - Jeg håber, at pengene dukker op.
Sladderpressen vil elske det. Det vil bekræfte folks mening om mig.
Jeg skal arbejde.
Beklager det med vinduet. Jeg lover, at jeg ikke er et kriminelt geni.
Et kriminelt geni havde brugt maske.
Hold op med at glo.
- Keder vi dig? - Undskyld. Jeg har hovedpine.
Du skal have gang i blodomløbet. Kom så!
Hvis Ross slår dig er det ti omgange. Kom så, Clark. Fart på!
Du får vist en løbetur.
Hvad er der galt, Clark? Hvad er der?
Er alt i orden, Kent? Hvad skete der?
Så du kan se gennem alt? Både personer og ting?
Af og til er det som røntgen.
- Uden varsel? Sker det bare? - Jeg får hovedpine. Så starter det.
- Du kan sikkert kontrollere det. - Hvordan kontrollerer man det?
Du skal træne. Øjnene har muskler.
Din mor har ret.
Du må lære at styre det, så det ikke sker tilfældigt.
Det lyder fint. Hvordan gør jeg det?
Lana, du har besøg.
- Hej, Lana. - Tina! Er alt i orden?
Ja. Mor havde det skidt, men nu går det bedre, så...
Du kvittede heppekoret, og Nell forviser dig til garagen?
Hun har for meget rod. Jeg hjælper hende.
- Har hun tilgivet dig? - Ikke endnu.
Nu får du mere tid til dine upopulære venner.
Du er ikke upopulær, Tina.
Hvad skete der med pigen, der var ligeglad med folks mening?
Hun begyndte på high school.
Men din mor styrer ikke dit liv.
Vær glad for, at Nell er der. Hvis der skete min mor noget...
Ingen ville tage mig. Jeg ville nok ryge på et børnehjem.
- Tak for opmuntringen... - Hvad skal jeg ellers sige?
- Du har et perfekt liv. - Vil du have det? Værsgo.
Jeg kan nøjes med tøjet.
Ville det ikke være sejt, hvis vi var søstre?
Ville Nell adoptere mig, hvis der skete mor noget?
Der sker ikke din mor noget, Tina.
Skete det igen? Vi tager hjem.
Det er okay. Skulle du ikke i antikforretningen?
Hallo?
Mrs. Kent! Martha, mener jeg.
- Hvordan går det? - Fint. Jeg overvejer at sælge.
- Jeg troede, at du elskede butikken. - Næh. Jeg valgte ikke dette liv.
- Er Tina her? Jeg så hende gå ind. - Hos Lana. De er uadskillelige.
- Jeg kunne have svoret... - Du ser vist syner.
Jeg trækker lidt frisk luft.
- Jeg skulle hente lampen. - Lampen...?
- Den, du restaurerede for Jonathan. - Nå ja. Den står i baglokalet.
Den er ikke færdig...
Jeg fandt de her under kisten.
Jeg er da et værre fjols! En kunde betalte kontant.
Det er mange penge. Du burde være forsigtig.
Kig forbi i næste uge, så er den færdig.
Mrs. Kent, De glemte Deres taske.
Vi er vist begge to fjollede.
Lex Luthor røver bank
Clark!
Er du uskadt?
Clark...?!
- Politiet fandt bilen forladt. - Var der andre, der så føreren?
- Jeg var sikker på, at det var dig. - Der er flere med synsproblemer...
- Hvordan fik de fat i nøglerne? - Jeg var kun inde i antik...
- Hvad er der, mor? - Rose opførte sig meget underligt.
Jeg fandt 5000 dollar på gulvet. Bankens navn stod på banderolen.
- En kunde gav hende dem... - Tror du, de er fra røveriet?
Så Rose tog dine nøgler og forvandlede sig til Clark?
- Du har ret. Det lyder skørt. - Det synes jeg ikke.
Jeg så Tina Greers skelet. Det var underligt og grønt.
- Det så ikke menneskeligt ud. - Tina havde en knoglesygdom.
Hun fik en masse ny medicin. Hun ville ikke overleve, troede de.
Hun fik det bedre, efter hun fyldte tre.
- Lige efter meteorregnen? - Ja.
- Hvad tror du, at Tina laver? - Det ved jeg ikke.
Jeg så det samme efter røveriet. Tror jeg.
- Gid jeg kunne styre det. - Prøv at fokusere, som et teleskop.
Du kan starte med noget småt.
Hvad har jeg i hånden?
Din lommekniv.
- Du kunne se gennem min hånd? - Du har den altid i den lomme.
- Hvad er der i vejen? - Du løj om min mor.
- Kan jeg hjælpe dig? - Roger Nixon, Metropolis Inquisitor.
- Fjern dig fra min bil. - Billedet hjalp vores oplag.
- Tegneserier er mere troværdige. - Er det fiktion? Dit synderegister.
Spændende læsning. Det må have kostet at holde det hemmeligt.
- De papirer er fortrolige. - Jeg har en god kilde.
Jeg fik en idé til en opfølger: "Lex Luthors vilde liv i Metropolis!"
- Lyder "Club Zero" bekendt? - Jeg sagsøger jer.
Det tager mange år. Så er ånden ude af lampen, -
- og alle får at vide, at den nye Lex Luthor er en facade.
Ved du, hvad jeg tror? Hvis du ville trykke det, så var det allerede sket.
- Du vil afpresse. - Det er et forretningstilbud.
- 100.000, så forsvinder attesten. - Uærligt, men du er jo journalist.
Troede din far, at han kunne skjule dig her? Du har 24 timer.
Jeg løj ikke for dig, Lana. Din mor havde været stolt af dig.
Hun elskede dig.
Du fortalte eventyr om en kvinde med et perfekt liv. Det var løgn.
Hun elskede heppekoret, sagde du. Hun hadede det.
Hun ville ikke blive i Smallville.
- Ville du vide, hun var ulykkelig? - Jeg ville gerne have sandheden.
Din mor var en normal teenager.
Jeg har prøvet at leve op til en Laura Lang, der ikke fandtes.
Du læser en syttenårigs dagbog. Et øjebliksbillede af hendes liv.
Det er, som om jeg selv havde skrevet det.
Din mor var den klogeste og smukkeste i klassen.
Hun holdt afgangstalen.
Dagbogen stoppede nok inden.
Du skulle have hørt talen.
Hvad sagde hun?
Alt det, der havde gæret i hende.
Hun sagde, at hun blev kvalt i Smallville.
- Har du en kopi? - Nej.
Men jeg glemmer aldrig starten:
"Jeg udrettede aldrig noget stort, men det kan mine børn måske."
Hej, Clark!
- Er alt i orden? - Har I bemærket noget ved Tina?
Intet, som forklarer din dybe koncentration.
Det eneste underlige ved Tina er hendes tilbedelse af Lana.
Hun er nærmest hendes klon.
Kom.
- Lana! - Den pige forfølger dig.
- Kan du lide trøjen? - Den er flot. Jeg har en magen til.
Ja. Jeg købte den i samme butik. Og jeg fandt en smaragdhalskæde.
Hvorfor er jeg ikke overrasket?
Vi ses til frokost.
Er alt i orden? Nell sagde, du var i dårligt humør.
- Det er okay. - Godt. Jeg vil bede om en tjeneste.
Mor flytter til Metropolis. Hun vil ikke have, at jeg skifter skole...
Jeg tænkte, at jeg kunne flytte ind hos dig og Nell.
- Hvor længe? - Ingen anelse. Nogle måneder.
Mor ville betale jer. Penge er ikke noget problem.
Jeg kan også få en hest. Ville det ikke være sejt?
Jo... men jeg må tænke over det.
- Er det i orden med din mor? - Ja da.
Hun ved, at vi er venner. Det var hendes idé.
- Jeg må tale med Nell først... - Nell elsker mig.
Jeg troede, at du ville blive glad. Folk siger, at vi ligner søstre.
Jeg ved ikke, om det er en god idé.
Javel. Så det hele var løgn?
Når jeg har brug for dig, så svigter du mig.
Du skulle have sagt ja, Lana. Det ville have været perfekt.
Clark! Hvad er dit problem? Hvorfor stirrer du på mig?
Det ved jeg ikke. Undskyld.
- Hvorfor er du hjemme? - Driller synet?
Jeg kontrollerede det. Jeg koncentrerede mig. Det virkede.
- På hvad? - Tinas skab.
- Hvad så du? - Pengene fra røveriet.
- Kan jeg hjælpe jer? - Vi leder efter Deres datter.
- Hun er ikke hjemme. Hvorfor? - Røveriudbyttet lå i hendes skab.
I spøger? Min Tina? Hvordan skulle hun være indblandet?
Det vil vi spørge hende om. Vil De tage hende med på stationen?
Selvfølgelig. Vi samarbejder. Hvem sagde, at de lå i hendes skab?
En unge gav et anonymt tip.
- Hvad laver du, Clark? - Ser, hvor mange penge jeg har.
Du kunne tage dem ud og tælle dem.
- Det er da ikke sjovt. - Har du hørt om Tina?
De fandt pengene i hendes skab.
Jaså...
Hun spurgte, om hun måtte bo hos mig.
En bankrøver?
Jeg sagde, det ikke var en god idé. Jeg har problemer nok med Nell.
Jeg troede, at I stod hinanden nær.
Hun vil have mig til at være noget, som jeg ikke er.
Det er som en spaltet personlighed. Dels personen, som alle ser, -
og personen, som man vil være.
- Jeg ved, hvordan det føles. - Det var derfor, jeg kom.
Du er den eneste, som ser mit ægte jeg.
Jeg vil takke dig for det.
- Og Whitney? - Glem Whitney.
Jeg har holdt øje med dig, som du har med mig.
Jeg ved ikke, hvordan du så det, men du burde have ladet mig være!
Ingen spor efter Tina eller Lana.
- Forvandlede hun sig til Tina igen? - Meteorregnen påvirkede hende.
- Så hun kan ændre udseende? - Ja, og det giver hende kræfter.
Tina kan ligne, hvem hun vil. Jeg er den eneste, der kan se det.
Pete, jeg trækker hæftepistolen!
- Må jeg komme ind? - Vores heppekorsreporter er syg.
Ugens leder?
Min halvårlige klage over vores valg.
Jeg kan lide det, du har udrettet med bladet.
Så er du den eneste.
Beklager den smarte bemærkning. Når jeg først er i gang, så...
Jeg beundrer det faktisk. Du ved, hvem du er og holder stilen.
Tak for komplimentet, men du er her ikke for at heppe.
- I trykker afgangstalen, ikke? - Ja, desværre.
- Hvilket år? - 1977.
Det er F.C.
Før Computer, da diskoen herskede. Alt før det findes kun på tryk.
Du lærer hurtigt.
Lad os se... 77. Her er det.
"Saturday Night Fever" var temaet. "Styx" blev århundredets band.
Nogen gjorde skoleledelsen sur...
"På grund af det omstridte indhold har vi valgt ikke at trykke talen."
Så det er nok den eneste, der er værd at læse.
Måske kan jeg opsnuse den. Ved du, hvem der holdt den?
Ja.
Min mor.
- Vil du have en drink? - Jeg vil bare have pengene.
- Jeg behøver vel ikke at tælle dem? - Jeg giver endda tasken.
Du føler dig ret kæphøj, ikke?
Med de penge, min far har, burde han kunne få ting til at forsvinde.
Han er ikke så smart, som han tror.
Originalerne. Hav et godt liv.
Går du, så får jeg dig til at forsvinde.
Hvad vil du gøre? Vil du få mig skaffet af vejen?
Nej, du vil være lyslevende.
Men der vil ikke findes nogen beviser på din eksistens.
Kørekort, pas, bankkonti... Alt bliver slettet.
Med en samtale kan jeg sørge for, at alle dine persondata slettes.
Du bluffer.
Ring til din bank og tjek din konto.
Medmindre mobilen er lukket...
- Hvad har du gjort? - Du får en ny identitet.
Den bliver lidt mindre hæderlig... Måske morder eller pusher.
Men du mister jobbet, huset og familien.
Jeg giver pengene tilbage.
- Så er vi kvit. - Nej, det er vi ikke.
Jeg ved, at din bror arbejder for ungdomsdomstolen. Hvad sagde du?
At I kunne score en hurtig gevinst? Han kan ryge i fængsel for det.
- Lad ham være. - Jeg involverede ham ikke.
Du troede, at du kunne fuppe mig, at jeg behøvede fars hjælp.
Når jeg får ting til at forsvinde, så dukker de aldrig op igen.
Hvad vil du mig?
Have din hjælp. Min far er besat af "Daily Planet".
Men folket læser "The Inquisitor". Det er dem, der interesserer mig.
Jeg fodrer dig med historier, og du trykker dem.
Du står til rådighed for mig døgnet rundt. Kom!
- Hvad skete der med din bil? - Jeg røg af en bro med 100 km/t.
- Hvordan kan du så være i live? - Det er mysteriet, som du skal løse.
Hvad er der? Hvorfor kigger du sådan på mig?
Undskyld. Jeg var ikke sikker på, at det var dig.
- Er det et dårligt tidspunkt? - Nej.
Jeg var ude at jogge, og så endte jeg her.
- Er du og Nell stadig uvenner? - Hvor vidste du det fra?
Jeg følger bare med.
Jeg fandt min mors dagbog.
Meget af det, jeg føler, følte hun også.
Det er da godt.
Ikke?
Det er godt, frustrerende og skræmmende.
Det er, som om hun kunne se lige igennem mig. Har du haft det sådan?
Oftere end du tror.
Da jeg læste hendes ord, var det, som om hun talte til mig.
Så var hun væk.
Du var heldig i det mindste at få det.
Har du ledt efter dine forældre? Dine biologiske forældre, mener jeg.
Næh. De er nok fjernt fra mit liv nu.
Hvis du kunne stille et spørgsmål, hvad ville du så spørge dem om?
Hvad skete der? Hvorfor sendte de mig væk?
Hvordan får jeg de ting i mit liv til at give mening?
Ingen af os får nok et svar.
Jeg håber, at du finder det, du søger.
Hej! Var du ikke optaget af lektier?
Jeg blev tidligt færdig. Jeg ville bruge tid på verdens bedste kæreste.
- Jeg har en prøve i morgen. - Nå ja. Det havde jeg glemt.
Vi har resten af livet for os.
- Hvad går der af dig? - Mit nye jeg. Kan du lide det?
Jeg kunne vænne mig til det. Vil du have et lift hjem?
Jeg klarer mig. Må jeg låne din jakke? Jeg fryser.
Vi ses i morgen.
- Tina Greer kan blive, hvem hun vil? - Jeg så det med egne øjne.
Det er Chloes område. Jeg skriver om sport og mandeting.
- Hun skriver om det overnaturlige. - Hun havde travlt.
- Ignoreret af "National Enquirer"? - Hvorfor er vi venner?
Fordi jeg hjælper dig. Selv når jeg synes, at du er skør. Der er lukket.
Ser du "Cops"? Det sidste sted, hun gemmer sig, er i moderens butik.
Jorden kalder Clark!
- Er alt i orden? - Vi må derind.
Hvad leder vi efter?
- Hvem er det? - Tinas mor.
- Hvordan vidste du det? - Jeg kan se lige gennem døren.
- Hvordan døde hun? - Brækket hals.
Tror jeg.
Tina er nok på vej til Metropolis.
Det tror jeg ikke.
- Hvorfor skrive Lanas underskrift? - Du sagde, Tina er besat af hende.
- Vil hun dræbe Lana? - Hun vil være Lana.
Jeg fandt din dagbog, mor.
Pludselig føles vores samtaler ikke så ensidige mere.
Jeg prøvede at finde din tale, men den blev aldrig trykt.
Hver gang jeg nærmer mig dig, er der noget, der trækker mig væk.
- Hvad laver du her, Whitney? - Din tante sagde, at du red.
Jeg taler bare med mine forældre.
De er døde. Du har et fedt liv, men du ænser det ikke.
Du bør ikke være ulykkelig.
De kommer ikke tilbage. Fat det!
- Hvad er det, du siger? - Du fortjener ikke dit liv.
Det gør jeg.
Clark!
- Hvad laver du her? - Jeg ville spørge dig om det samme.
- Hvor er Lana? - Det ved jeg ikke.
Nell sagde, hun var her, men jeg kan ikke finde hende.
Hvad er der? Har du det skidt?
- Tina, hvor er Lana? - Tina eksisterer ikke mere!
Jeg lever også med en hemmelighed. Jeg ved, hvad der skete med din mor.
Det er længe siden. Tænk ikke på Lana, du gør hende snart selskab.
Jeg troede, at jeg havde dræbt dig. Jeg begår ikke samme fejl igen.
Hvor er Lana?
Hvem er du?
- Hvor er hun?! - Hun er død.
Lana!
- Jeg hørte, hvad der skete. - Ville du se, om jeg var uskadt?
Jeg bekymrer mig altid om dig, men jeg er her ikke for at møde dig.
Lana, jeg har gravet lidt.
Hvordan fandt du den?
Hvis jeg fortalte det, så var jeg nødt til at dræbe dig.
- Tak, Chloe. - Det var så lidt.
- Hvad med Tina? - Hun kan ikke skade flere.
Jeg forstår hende. Man lever med en gave, man må holde hemmelig.
Man misunder alle de normale. Man vil bare være en anden.
Du kan godt lide hende, ikke?
Hvad ville du gøre, hvis du kunne se alt?
Lære at lukke øjnene.
Som Smallville High's rektor vil jeg præsentere årets taler:
Miss Laura Hawkins!
Mine damer og herrer, godaften.
De ord indleder alle afgangstaler.
Jeg bruger dem med vilje, for resten af talen er ikke så betryggende.
Jeg udrettede aldrig noget stort, men det kan mine børn måske.
Da jeg kom til Smallville High...
Oversættelse: Mikael Seierup www.sdimediagroup.com