I har et kvarter. Stormen er på vej.
- Hvilke stenarter mangler vi? - Rosenkvarts og meteorsten.
Lad os se, hvem der finder dem først.
Jeg har en.
Du er en rigtig sporhund.
Hej, Clark.
Hej, Lana.
Hvornår er den her stenjagt forbi?
Kan du ikke finde noget?
- Hun taler mere, end hun graver. - Geologi er totalt meningsløst.
Jeg kan bestille stenene via internettet.
Holly...
- Vil du have en meteorsten? - Jeg har fundet en. Men tak.
Du, hold dig fra min pige, ellers sparker jeg dig i "stenene".
Kom bare an.
Heldigt for dig, at din far er lærer.
- Hvor mange prøver har du fundet? - Et par. Mine briller dugger igen.
- Men far... - I skolen er det "mr. Summers".
Du har ti minutter. Sørg for at finde alle stenene.
Godt han ikke er min far.
Har nogen set Eric? Han er åbenbart faret vild.
Jeg kan finde ham.
Eric!
Clark! Jeg har brug for din hjælp. Jeg har lastet alt høet...
- Er alt i orden? - Jeg er bare lidt træt.
- Bilen sidder fast... - Og køerne fodrer ikke sig selv.
Vil du hjælpe mig?
Klar?
Vent!
Skubber du?
Kom nu, vi har ikke tid til...
Hvad skete der?
Det ved jeg ikke.
Her er en ren jakke. Går det bedre?
Jeg ved ikke, hvad der er galt. Hvorfor bløder jeg?
Det er nok en del af din udvikling. Eller også skyldes det lynet.
Det går da over, ikke?
Nu skal du i skole. Ring hvis det bliver værre.
- Jeg har aldrig været syg. - Du er bare ikke dig selv.
Du kom for sent til bussen. Skynd dig.
- Er der noget galt? - Farten er også væk.
Godmorgen, mor.
Du er sent på den. Jeg kan ikke vente.
- Hvorfor har du så travlt? - Der er fakultetsmøde.
Jeg kører dig, når du har spist.
Tak.
- Mr. Summers... - Ikke den tone.
Din lille opvisning kostede næsten en elev livet.
- Jeg har sagt undskyld. - Du var dum og egoistisk.
Gem formaningerne til timen.
- Hvordan gjorde du det? - Du er naturvidenskabslæreren.
Du kører med din mor.
- Hvordan har du det? - Fint. Hvorfor?
Du ser ud, som om du er ved at dø.
Jeg har det fint.
- Hvad er der? - Jeg har ondt i benet.
Du går i spåner i dag.
- Eric, har du tid et øjeblik? - Ja. Hvad er der?
Vi nåede ikke at tale i går.
Tak fordi du reddede mig. Det var dumt gjort af mig.
- Har du det godt? - Jeg har det fint.
- Er intet forandret? - Burde noget være det?
Nej... Det er godt, at du er uskadt.
Clark, du har næseblod.
Tak for liftet.
- Vil du med ind og hilse på Nell? - Nej. Jeg skal hen i forretningen
- Ses vi i aften? - Jeg skal se til far på hospitalet.
- Havde han det ikke bedre? - Han vil føle, at han bestemmer.
- Hvordan har du det? - Ikke så godt.
Jeg forsømmer lektier og træningen. Jeg kan nok glemme stipendiet.
Kig forbi i aften. Jeg hjælper dig med lektierne.
Vil Nell sælge butikken?
- Hvorfor har du intet sagt? - Jeg bestemte mig i morges.
- Ville du fortælle det? - Du har aldrig udvist interesse.
Skal jeg spørge dig til råds?
- Vil du også sælge biografen? - Ja, den er en del af bygningen.
- Du ved, hvad den betyder for mig. - Jeg kan ikke tilgodese følelser.
Biografen har været lukket i måneder. Jeg flytter til et mindre lokale.
- Der må være en anden løsning. - Jeg tænker på vores fremtid.
- Jeg er færdig med høet. - Hvordan går det?
Det, der normalt tager fem minutter, tager nu to timer, men ellers fint.
Så længe du ikke får det værre.
- Jeg går i gang med hegnet. - Jeg ordner det i morgen.
- Jeg gør det. - Fint, men husk en ting:
Det tog tolv år, før du vænnede dig til dine evner. Luk lågen.
- Hvordan klarer du det her hver dag? - Års øvelse.
- Godt arbejde, Roger. - Alt tyder på den forklaring.
Du har vel spurgt en masse eksperter?
En journalist afslører ikke kilderne.
Du er hos Inquisitor, ikke Planet.
Jeg vil kontrollere eksperterne. Du får ti tusind per navn.
- Det kan blive en god historie. - Ingen får dette at vide.
Og hvis det skulle sive ud, så får du og jeg et stort problem.
I modsætning til det nære personlige forhold, som vi har nu?
- Lex, hvad laver du her? - Jeg ville snakke. Har du tid?
Hvis du hjælper med hegnet.
- Kan du ikke løfte den selv? - Jeg har stablet halmballer i dag.
Hvad er der?
- Vi er da venner, ikke? - Ja, sidst jeg tjekkede... Hvorfor?
Jeg vil have, at du fortæller, hvad der skete, da min bil kørte af broen.
Jeg hoppede i og trak dig ud.
- Er det alt? - Hvad er der?
Jeg tror ikke, at du taler sandt. Og jeg tror, at jeg ved hvorfor.
Så fortæl, hvad der skete.
Jeg ramte dig med 100 km/t.
Så rev du taget op, trak mig ud og reddede mit liv.
Du er det tætteste, jeg kommer en ven. Du behøver ikke skjule noget.
Tror du, at jeg skjuler noget for dig?
Tag hammeren og slå mig.
- Jeg vil ikke slå dig. - Hvis jeg kan klare en bil...
- Jeg vil bare høre sandheden. - Jeg prøver bare at gøre det rette.
Er det ikke nok?
- Clark har travlt på gården. - Han har været underlig.
Clark opfører sig altid underligt.
Han faldt i søvn i timen i dag.
- Aflever den. - Flyt dig, knægt.
- Så du det?! - Utroligt.
Tak. Det var fantastisk.
SUPER BOY Smallvilles nye helt
- Nu ved vi, hvad der skete. - Det har nok været lynet.
Du sagde, Eric holdt en meteorsten. Den har nok overført dine kræfter.
Alle de år jeg skjulte det... Var det umagen værd?
Ingen tvivler på Eric.
Det er kun nu, Clark.
Spørgsmålet er, om det er varigt.
Det siges, at lynet aldrig slår ned to gange på samme sted.
Dine kræfter kommer nok ikke tilbage.
Det er nok ikke så slemt at være normal. Det fungerer for jer.
Tusind tak.
I føler vel ikke anderledes for mig?
Clark...!
Du er vores søn, uanset om du kan løfte traktoren eller ej.
- Hvad gør jeg nu? - Livet er ikke let for nogen.
Selv om du er normal, så er du Clark Kent.
Du er opdraget på en bestemt måde, og det vil aldrig forandre sig.
Dine evner definerer dig ikke.
Se det fra den lyse side. Nu behøver du ikke gemme dig.
Mor dig lidt.
- Du er lidt lettet, ikke sandt? - Han har altid villet være normal.
Han fik sit ønske opfyldt.
- Eric kastede fyren ti meter. - Jeg fik min computer og et scoop.
- Herligt. - Hvordan kan du være så kold?
Han fangede en tasketyv. Og hvad så?
- Tak for din artikel i avisen. - Du reddede min pc. Den er mit liv.
Det lød ynkeligt.
- Hvem fandt på "Super Boy"? - Det var mig.
Jeg kan lide det.
- Jeg synes, det var lamt. - Clark er bare jaloux.
Han bør være forsigtig.
Når du kaster folk rundt, skal jeg nok skrive pæne ting om dig.
- Har du det godt, Clark? - Fint.
Vi ville tage en kamp, Ross. Dig og Kent mod mig og Brent.
- Clark spiller ikke. - Jo, det gør jeg.
- Hvornår er du begyndt at spille? - Lige nu.
Først til femten vinder.
God kamp. Hvis I vil være med, så spiller vi tirsdag og torsdag.
Hvorfor griner du? Vi tabte.
Lex! Du kan godt huske far, ikke?
Sir Harry. Victoria. Jeg har ventet i 45 minutter.
- Vi afsluttede en forretning. - Fik I genbrugskontrakten?
Lex, du virker oprørt.
Jeg overvejer, om jeg gjorde det rette.
Det spiller ingen rolle, Lex. Der bliver ingen forretning.
Jeg troede, at du ville knuse min far.
Nej, det er dit mål her i livet. Mit er at overtage LuthorCorp.
- Uden mine aktier? - Har du hørt om Cadmus Labs?
- Jeg har undersøgt dem i et år. - Dit arbejde har lige givet bonus.
Jeg købte dem for en time siden.
Med profitten fra patenterne kan du købe LuthorCorp.
Hils din far fra mig.
Kom.
Tillykke.
Jeg håber, at det var det værd.
Vil du købe de sidste karameller, inden stedet sælges?
De kunne klare en atomvinter.
Du elsker vist dårlig lyd og gamle popcorn?
Mine forældre mødtes her.
Far havde et studiejob her, og mor ville se "Nærkontakt af 3. grad".
Hun kedede sig.
- Hvordan kan man kede sig til den? - Hun brød sig ikke om rumvæsner.
Hun snakkede med far hele aftenen.
De havde ikke bemærket hinanden i high school, men den aften...
...sagde det bare klik.
Jeg ved, at det lyder dumt. Men jeg føler -
- at det er det eneste bevis, jeg har på mine forældres eksistens.
Af og til må man give slip for at komme videre.
Du har nok ret. Desuden kan jeg ikke forhindre det.
- Hvordan fandt du mig? - Nell sagde, du var her.
Jeg ville låne dine engelsknotater. Jeg blundede i timen.
Okay.
- Har du haft det godt på det sidste? - Ja. Hvorfor?
Ikke for noget. Du har bare været lidt mindre Clark Kent-agtig.
Det er rart. Det er, som om du er sluppet for en kæmpe byrde.
Jeg vågnede og indså, at mit liv havde forandret sig.
Jeg accepterede, at jeg ikke kunne kontrollere alt.
Det bør jeg måske også gøre.
- Har du set avisen? - Folk har ringet hele dagen.
- Hvad er der? - Ingenting.
Er du bange for mig?
Vi er lidt bekymrede over din nyfundne styrke.
- Hvor kommer den fra? - Det har vel været lynet.
- Jeg har en tid hos dr. Litvak. - Jeg er ikke syg. Jeg er speciel.
Når du er erklæret rask, tager vi dig med til Metropolis.
- Hvad skal vi der? - Jeg kender en ved universitetet.
- Han vil gerne møde dig. - Studere mig, mener du?
Jeg er ikke et af dine eksperimenter.
Det handler om dig. Det handler altid om dig.
Du er nok speciel, men du bor under mit tag og skal adlyde mig!
Jeg tager ingen steder!
Sæt mig ned, Eric.
Hvad vil du gøre? Stuearrest? Jeg behøver ikke lytte til dig.
Jeg kan gøre, hvad jeg vil, og ingen kan stoppe mig.
- Vil du med i byen? - Hvad har du gang i?
Jeg inviterer Holly ud.
Har du et dødsønske? Du går ikke ud med min pige.
Tror du, at du er noget, bare fordi du er i avisen?
- Brent! - Du er stadig et nul.
Hvad er der, Brent? Hvorfor gemmer du dig?
Du må ikke gøre det.
Jeg mener det. Du kan dræbe nogen. Du må slappe af.
Du er ikke min far. Hold kæft!
Lad os være, dit misfoster!
- Lidt højere. - Hvor længe vil det gøre ondt?
Det går over om nogle uger. Det tager du ikke skade af.
- Clark...! - Pas på ribbenene, mor.
- Hvordan har han det? - Der er ikke brækket noget.
- Vi tager ham med hjem. - Jeg vil se ham igen om en uge.
- Tak, doktor. - Jeg ordner papirerne.
- Hvad skete der? - Eric flippede ud.
- Du burde ikke have blandet dig. - Jeg ser det som mit ansvar.
- Clark, jeg har lige hørt det. - Hej, Lex. Jeg går hen til far.
- Ville du se, om jeg var såret? - Jeg ville se, om du havde det godt.
Jeg har aldrig haft det bedre. Vil du påkøre mig med bilen?
Jeg er ked af det, jeg sagde. Intet er, som det ser ud.
- Vil du holde op med at snage? - Jeg burde ikke have tvivlet på dig.
Jeg påberåber mig midlertidig sindsforvirring. Så glemmer vi det.
Kun midlertidig?
Har du brug for hjælp?
Ja... tak.
- Eric, hvor har du været? - Jeg har brug for din hjælp.
- Din far talte med rektor Kwan. - Nej, det var et uheld.
- Vær ikke bange for mig. - Bliv væk fra hende.
- Hvad laver du, far? - Jeg sagde, at du måtte tage ansvar.
Det er nu.
- Hvad har I gjort? - Du har brug for hjælp.
Du er min far. Du skal beskytte mig.
Jeg tog forbi Erics forældre. De er bange, Clark.
Var du nogensinde bange for mig?
Du... fik nogle raserianfald som lille.
Vi fik et par huller i væggene, men nej.
- Du er en god knægt. - Eric er ikke en dårlig knægt.
Det tror jeg heller ikke. Han er bare en forvirret teenager.
I starten var jeg helt knust -
men nu kan jeg lide det.
Jeg kunne spille basket uden at bekymre mig om at skade nogen.
Jeg kan møde Lana, uden at halskæden gør mig syg.
Selv det her er bedre end at komme nær meteorsten.
Politiet kunne ikke holde på Eric.
- Jeg er nødt til at stoppe ham. - Han kan dræbe dig.
Hvis han har min styrke, har han måske mine svagheder.
Meteorstenene?
Ingen andre kan stoppe ham. Det her er mig. Selv uden kræfter.
Vi har ikke meteorsten liggende.
Jeg ved, hvor jeg kan finde en.
Jeg hørte, at I ville tale med mig.
Hvordan gjorde du det, Lex? Cadmus Labs, det er værdiløst.
Det ved jeg. Du burde have læst på lektien.
Nu har du blottet dig for en fjendtlig overtagelse.
- Jeg læste rapporten! - Den, du stjal fra min computer?
Er det sådan, du ordner ting?
Sådan går det, når man stoler på familie. Vi byder på dit firma.
Jeg skal nok hilse min far fra dig.
- Hvordan kunne du gøre det, Lex? - Du gjorde det selv, Victoria.
- Det var bare forretning. - Også da du sov med mig?
Hvad gør det dig til?
- Vi kunne være nået langt sammen. - Jeg når langt på egen hånd.
Du må hellere se til din far. Han så ikke rask ud.
Jeg kom forbi, og så at der var lys.
Hvordan går det? Jeg ringede, men din mor sagde, at du sov.
- Jeg var meget urolig. - Undskyld.
- Hvordan kunne Eric blive så stærk? - Ingen anelse.
Tænk at vågne en morgen og have de kræfter.
Det er skræmmende...
Tror jeg. Det har ikke hjulpet Eric.
Det er sandt, men jeg har altid ønsket, at jeg kunne flyve.
Ja, det havde været sjovt.
Hvad er der?
Din halskæde. Jeg har aldrig set, hvor smuk den er før nu.
Det her lyder nok underligt...
Må jeg låne den?
Ja.
- Hvad skal du bruge den til? - Det er kompliceret.
Hvad der end sker, så lover jeg, at du får den tilbage.
Nu skræmmer du mig igen. Hvad foregår der?
Farvel, Lana.
- Hvad laver du her, Clark? - Jeg var urolig for Eric.
Se hvad han har gjort ved huset.
- Ved I, hvor han tog hen? - Han talte om at slippe for det.
Han sagde, at der kun var et sted, hvor han kunne gøre det.
Eric!
Nej!
Eric?
Du burde have sluppet, Clark. Det havde været bedre end dette.
- Hvorfor hoppede du, Eric? - Jeg ville teste mine grænser.
Men jeg har åbenbart ingen.
Du kan vænne dig til det. Du må give det lidt tid.
- Hvordan ved du det, Clark? - Giv det nu bare lidt tid.
Så med tiden vil mine forældre ikke være bange?
Min drømmepige vil ikke synes, at jeg er et misfoster?
- Jeg kan hjælpe. - Jeg vil ikke have din hjælp.
Jeg skal give dem noget at være bange for.
Det er ikke løsningen.
- Hvad ville du have gjort? - Jeg ville stoppe folk som dig.
Intet på denne jord kan stoppe mig.
Du tager fejl.
Vi får se.
Jeg fryser. Jeg fryser sådan!
- Hvad sker der nu med dem? - Det ved jeg ikke.
De havde problemer, længe før han fik dine evner. Hvordan har du det?
Jeg føler mig normal igen.
Dine gaver er en del af dig. Men de gør dig ikke til den, du er.
Det ved jeg. Men de komplicerer vores liv.
Da jeg så, hvor destruktiv Eric blev, indså jeg, hvor speciel du er.
Det skyldes, at Eric ikke fik mine to største gaver: Dig og mor.
Nu tager vi hjem.
Hej, far. Hvordan går forretningerne?
Morgendagens avis nævner vores overtagelse af Harrys firma.
- Er jeg nævnt? - I tredje afsnit.
Sådan går det, når man stoler på familien.
- Jeg er stolt af dig. - Tak, far. Det betyder meget.
Dine "eksperter" tog fejl af Clark. Han er bare en almindelig knægt.
Det er umuligt. Hvordan forklarer du ulykken?
Det kan jeg ikke. Men jeg lægger den bag mig.
- Der er noget galt, Lex. - Lad Kents være. Er det forstået?
Har du noget til mig?
God billedkvalitet.
- Hvem tog initiativet til mødet? - Hvem tror du?
- Victoria? - Din far.
- Jeg var ved at låse. - Jeg ville aflevere halskæden.
Hvor smukt. Hvor har du fået det fra?
Af en ven. Det er lavet af bly.
Jeg vil gerne give dig det. Så kan du beskytte dine minder.
Synes du ikke, at jeg skal bære det?
Jeg vil ikke have, at det står i vejen.
Af og til må man give slip.
Hvordan går det? Nu har du igen en tung byrde på skuldrene.
Det er nok sandt.
- Skal jeg følge dig hjem? - Jeg skal møde Whitney.
En anden gang?
En anden gang.
Godnat, Lana.
Oversættelse: Mikael Seierup www.sdimediagroup.com