Greit! Dere har et kvarter på dere. Jeg vil dra før stormen kommer hit.
- Hvor mange bergarter må vi finne? - To. Rosenkvarts og meteorstein.
Vi får se hvem som finner dem først.
- Det er én. - Du er en ekte steinsporhund.
- Hei, Clark. - Hei, Lana.
Når tar denne geologiske skattejakten slutt?
Finner du ikke noe?
- Hun snakker mer enn hun graver. - Geologi er mer unyttig enn algebra.
Jeg kan bare bestille steinene på Internett og få dem levert hjem.
Hei, Holly.
- Vil du ha en meteorstein? - Jeg har alt funnet en. Takk likevel.
Taper! Slutt å legge an på dama mi, ellers sparker jeg deg i ballene.
- Skulle gjerne sett deg prøve på det. - Flaks for deg at faren din er lærer.
- Hvor mange prøver har du funnet? - Bare et par. Brillene dogger sånn.
- Men, far... - På skolen er det "mr. Summers".
Du har ti minutter til å bli ferdig. Du bør finne hver eneste stein.
Jeg er glad for at han ikke er faren min.
Har noen sett Eric? Han har visst gått seg vill.
Jeg kan finne ham.
Eric!
Clark! Jeg kan trenge hjelp av deg. Jeg har lastet alt hø...
- Er alt i orden? - Ja, jeg er bare litt trøtt.
- Pickupen sitter fast i gjørma... - ...og kyrne mater ikke seg selv.
Kan du hjelpe meg?
Klar?
Vent!
Dytter du?
Kom igjen. Vi har ikke tid til...
- Hva skjedde? - Jeg... jeg vet ikke.
Her er ei ren jakke. Går det bedre nå?
Jeg fatter ikke hva som er galt. Hvorfor blør jeg?
Det er nok en del av utviklingen din, som røntgensynet.
Eller så har det noe med lynet å gjøre.
Jeg kommer vel til å bli bra igjen?
Nå må du gå på skolen. Ring oss hvis noe skjer eller det blir verre.
- Snålt. Jeg har aldri vært syk før. - Du er ikke syk, bare ikke deg selv.
Bussen din gikk fra deg. Du må skynde deg.
- Er det noe galt? - Farten er også borte.
- God morgen, mamma. Far. - Du er sen. Jeg rekker ikke å vente.
- Hvorfor har du det så travelt? - Jeg har et lærermøte.
Greit. Jeg kjører deg når du er klar.
Takk.
- Mr. Summers... - Ikke ta den tonen.
Den lille oppvisningen din holdt på å koste en annen elev livet.
- Jeg har bedt om unnskyldning. - Det var dumt og egoistisk.
Spar prekenene til klasserommet.
- Hvordan klarte du det? - Du er naturfaglærer. Finn det ut.
Du får kjøre med moren din.
- Går det bra med deg? - Ja da. Hvordan det?
Ellers svetter du ikke engang. Nå ser du ut som om du er døden nær.
Jeg har det bra.
- Hva er det? - Jeg har vondt i beinet.
Det er krampe. Gå det av deg.
Du går i oppløsning i dag.
- Eric? Har du et øyeblikk? - Ja visst. Hva er det?
Vi rakk ikke å snakke sammen etter det som skjedde i går.
Ja, takk for at du reddet meg. Det var dumt gjort av meg.
- Er alt i orden med deg? - Jeg har det faktisk helt topp.
- Ingenting er annerledes? - Skulle det være det?
Nei. Godt at du er uskadd.
Clark? Du blør neseblod.
- Takk for skyssen. - Ingen årsak.
- Vil du komme inn og hilse på Nell? - Jeg kan ikke. Vareopptelling.
- Skal vi treffes i kveld? - Pappa må få tallene sykehuset.
- Hvordan skal han komme seg sånn? - Han må føle at han har styringen.
- Hvordan går det med deg? - Ikke veldig bra.
Jeg rekker ikke leksene og treningen. Jeg kan nok glemme stipendet.
Stikk innom i kveld. Jeg kan hjelpe deg med leksene.
- Når la Nell butikken ut til salgs? - Hva?!
- Hvorfor har du ikke sagt noe? - Jeg bestemte meg i morges.
- Når hadde du tenkt å fortelle det? - Du har da aldri vist interesse før.
Og nå må jeg spørre deg om råd?
- Skal du selge kinoen også? - Ja, det er en del av bygningen.
- Du vet hvor mye den betyr for meg. - Følelser må ikke styre forretninger.
Og kinoen har vært stengt i måneder. Jeg flytter til et mindre lokale.
- Det må finnes en annen måte. - Jeg tenker bare på framtiden vår.
- Jeg er ferdig med høyet. - Hvordan går det?
Det som pleier å ta fem minutter, tar nå to timer. Ellers går det bra.
Vi får vel bare være glade hvis du ikke blir dårligere.
- Jeg må ta meg av gjerdet. - Jeg tar det i morgen.
- Jeg kan gjøre det. - Greit, men husk på noe:
Det tok 12 år å bli vant til evnene. Du kan ikke endre det på ett døgn.
- Lukk porten. - Hei, pappa?
- Hvordan orker du dette hver dag? - Mange års trening.
- Veldig godt gjort, Roger. - Alt tyder på den forklaringen.
- Du har vel rådspurt skurkene? - En journalist røper ikke kilder.
Du jobber for Inquisitor, ikke Planet.
Jeg vil kontrollere med ekspertene. Du får ti tusen for hvert navn.
- Dette kan bli en fordømt god nyhet. - Ingen skal noen gang få vite det.
Og vi har et stort tillitsproblem hvis den blir lekket ved et uhell.
I motsetning til det nære, personlige forholdet vi har nå?
- Lex? Hva gjør du her ute? - Jeg måtte prate litt. Har du tid?
Hvis du hjelper meg med gjerdet.
- Kan du ikke løfte den selv? - Jeg har løftet høy i to timer.
Hva er det?
- Vi er vel venner? - Ja, sist jeg sjekket. Hvordan det?
Jeg vil at du skal fortelle meg hva som hendte da bilen min kjørte utfor.
Jeg stupte uti og dro deg ut.
- Er det alt? - Hva er i veien, Lex?
Jeg tror ikke du snakker helt sant, og jeg tror jeg vet hvorfor.
Da får du fortelle meg hva som skjedde.
Jeg tror jeg kjørte på deg i 100 km/t.
Så rev du opp taket, dro meg ut og reddet livet mitt.
Du er det nærmeste jeg har vært å ha en venn. Du må ikke skjule noe.
Tror du at jeg skjuler noe for deg?
Ta hammeren og slå til meg.
- Jeg vil ikke slå deg. - Det går bra om jeg tåler en bil.
- Jeg vil bare vite sannheten. - Jeg prøvde bare å gjøre det rette.
Er ikke det bra nok?
- Clark gjør vist pliktene på gården - Han har vært snål i det siste.
- Clark oppfører seg alltid snålt. - Han sovnet i matten i går.
- Lever den tilbake. - Flytt deg, gutt.
- Så du det?! - Ja! Utrolig!
- Takk. Det var fantastisk. - Ingen årsak.
SUPERBOY Smallvilles nye helt
- Så det skjedde med kreftene dine. - Det må ha vært lynnedslaget.
Du sa at Eric holdt en meteorstein. Den må ha overført kreftene dine.
Alle årene jeg har skjult det... Jeg lurer på om det var verdt det.
- Alle syns det er greit med Eric. - Det er bare foreløpig, Clark.
Spørsmålet er om det er midlertidig.
De sier jo at lynet aldri slår ned to ganger på det samme stedet.
Jeg gjetter at kreftene dine ikke kommer tilbake.
Det er kanskje ikke så farlig å være normal. Det funker jo for dere.
Å, takk for den.
Dere har vel ikke annerledes følelser for meg nå?
Clark!
Du er sønnen vår, uansett om du kan ta traktoren i benkpress eller ikke.
- Hva gjør jeg nå? - Livet er ikke lett for noen.
Enten du er normal eller... super, så er du uansett Clark Kent.
Du er oppdratt på en viss måte, og det vil aldri forandre seg.
Evnene var en del av deg, men de styrer ikke hvem du er.
Se det fra den lyse siden. Nå slipper du å gjemme deg.
Prøv å more deg litt.
- Du er litt lettet, ikke sant? - Han ønsket jo alltid å være normal.
Han fikk visst oppfylt ønsket.
- Eric hev fyren ti meter. - Jeg fikk igjen pc-en og en nyhet.
- Flott. - Hvordan kan du ta det så rolig?
Fyren tok en veskenapper. Det er ikke så stort.
- Takk for artikkelen i avisen. - Og for å redde pc-en. Livet mitt.
Greit. Det hørtes veldig ynkelig ut.
- Hvem fant på "Superboy"? - Det gjorde jeg.
- Sier du det? Jeg liker det. - Takk.
- Jeg syntes det var sløvt. - Clark er bare sjalu.
Bare ikke oppmerksomheten går til hodet hans.
Jeg skal skrive pene ting om deg når du hiver folk ti meter.
- Går det bra, Clark? - Alt er topp.
Vi skulle kjøre en kamp, Ross. Deg og Kent mot meg og Brent.
- Clark spiller ikke. - Jo da.
- Når begynte du å spille? - Nå.
Førstemann til 15 vinner.
Godt kamp. Vi spiller hver tirsdag og torsdag, hvis dere vil være med.
- Hvorfor flirer du? Vi tapte. - Ja. Kult, hva?
Lex! Du husker vel far?
Sir Harry. Victoria. Jeg har ventet i 45 minutter.
- Vi avsluttet en handel. - Fikk dere resirkuleringskontrakten?
Lex. Du virker opprørt.
Jeg lurer på om jeg gjorde det rette når dere viser så lite respekt.
Men det spiller ingen rolle, Lex. Det blir ingen handel.
Jeg trodde at målet ditt var å knuse faren min.
Nei, det er målet ditt. Målet mitt er å overta LuthorCorp.
- Hvordan, uten mine aksjer? - Har du hørt om Cadmus Labs?
- Jeg har forsket på dem i et år. - Arbeidet ga nettopp resultater.
Jeg kjøpte dem for én time siden.
Med fortjenesten fra patentet der kan dere bare kjøpe LuthorCorp.
Hils faren din fra meg.
Kom, jenta mi.
Gratulerer.
Jeg håper at det var verdt det.
Kjøper du de siste karamellene før stedet blir solgt?
De greiene ville nok overleve en atomvinter.
Du må like dårlig lyd og gammelt popkorn.
Foreldrene mine møttes her.
Pappa jobbet her da han studerte, og mamma skulle se "Nærkontakt".
Hun kjedet seg.
- Hvordan kan den kjede noen? - Kanskje hun ikke likte romvesener.
Hun var i lobbyen og snakket med pappa hele kvelden.
De la aldri merke til hverandre på skolen, men den kvelden...
...sa det bare klikk.
Jeg vet at det høres dumt ut, men jeg føler-
- at dette er det eneste håndgripelige beviset jeg har på at de fantes.
Iblant må man slippe taket for å kunne gå videre.
Du har nok rett. Og jeg kan jo ikke hindre det.
- Hvordan fant du meg? - Nell sa at du var her.
Jeg vil låne engelsknotatene dine. Jeg sovnet liksom i timen.
Ja visst.
- Har du hatt det bra i det siste? - Ja. Hvordan det?
Ikke noe spesielt. Du har vært litt mindre "Clark Kent-aktig".
Det er hyggelig. Det er som om du slipper å bære verdens byrder.
Jeg våknet og innså at livet mitt hadde forandret seg.
Jeg valgte å kule'n og godta at jeg ikke kunne styre alt.
Kanskje jeg også bør få den filosofien.
- Hei! Har du sett avisen? - Folk har ringt hele dagen. Flott.
- Hva er i veien? - Ingenting.
Er du redd for meg?
Vi er litt bekymret over den nyfunne styrken din.
- Hvor kommer den fra? - Det må ha vært lynet.
- Jeg har avtalt time hos dr. Litvak. - Jeg er ikke syk. Jeg er spesiell.
Vi får deg til Metropolis når han har erklært deg frisk.
- Hva skal vi gjøre der? - En gammel kollega ved universitetet.
- Han vil treffe deg. - Du mener studere meg?
Jeg er ikke et av de fordømte forsøkene dine, far!
Dette handler om deg, far! Det handler alltid om deg!
Du er kanskje spesiell, men du bor under taket mitt og adlyder meg!
Jeg adlyder ikke, og jeg skal ikke noe sted!
Slipp meg ned, Eric.
Hva skal du gjøre? Gi meg husarrest? Jeg trenger aldri mer høre på deg!
Jeg kan gjøre alt jeg vil, ta hvem jeg vil, og ingen kan stoppe meg.
- Vil du gå ut en gang? - Hva driver du med?
Jeg inviterer ut Holly.
Er du selvmorderisk? Du får ikke gå ut med kjæresten min.
Tror du at du er noe fordi du er i avisen i en bløffgreie?
- Brent! - Du er fremdeles et null.
Hva er i veien, Brent? Hvorfor gjemmer du deg?
Eric! Du kan ikke gjøre dette!
Jeg mener det! Du kan drepe noen. Du må roe deg ned.
Du er ikke faren min, Clark. Hold kjeft!
Kom deg vekk fra oss, ditt misfoster!
- Bare litt høyere. - Hvor lenge vil dette gjøre vondt?
Det går over på noen uker. Det som ikke dreper deg, herder deg.
- Clark! - Forsiktig med ribbeina, mamma.
- Hvordan går det med ham, doktor? - Ingen brudd. Vi kan jo røntge.
- Vi tar ham nok bare med hjem. - Jeg vil treffe ham igjen om en uke.
- Takk, doktor. - Jeg tar hånd om papirarbeidet.
- Hva skjedde? - Eric klikket.
- Du burde ikke gått i veien. - Jeg vet ikke hvorfor.
Han har evnene mine, men det føles likevel som om det er mitt ansvar.
- Clark. Jeg fikk nettopp høre det. - Hei, Lex. Jeg går til faren din.
- Ville du se at jeg var skadet? - Jeg ville se at du hadde det bra.
Jeg har aldri hatt det bedre. Kanskje du kan kjøre på meg igjen.
Jeg beklager det jeg sa forleden dag. Ingenting er som det virker lenger.
- Skal du slutte å snuse nå? - Jeg burde ikke tvilt på deg.
Jeg kan bare erklære midlertidig sinnssykdom, så glemmer vi dette.
Bare midlertidig?
Trenger du hjelp?
Ja. Takk.
- Eric? Hvor har du vært? - Jeg trenger hjelp.
- Faren din snakket med rektor Kwan. - Nei, det var en ulykke.
- Ikke vær redd for meg. - Hold deg unna henne.
- Hva gjør du, far? - Jeg sa jo at du måtte ta ansvar.
Nå er den tiden kommet.
- Hva har dere gjort? - Du trenger hjelp, Eric.
Du er faren min! Du skal beskytte meg.
Jeg stakk innom Erics foreldre. De er redde, Clark.
Var du noen gang redd for meg?
Du... hadde noen raserianfall som liten.
Vi fikk noen hull i veggene, men nei.
- Du er en snill gutt, Clark. - Jeg tror ikke Eric er slem.
Det tror ikke jeg heller. Han er bare en forvirret tenåring.
Jeg var skremt da dette skjedde. Men nå liker jeg det på en måte.
Jeg kunne spille basketball uten å være redd for å skade noen.
Jeg kan gå nær Lana uten å bli syk av halsbåndet hennes.
Til og med dette er bedre enn å gå nær meteorsteinene.
Noe hendte hos Eric. Politiet kunne ikke styre ham.
- Jeg må stoppe ham. - Han kan jo drepe deg.
Hvis han har styrken min, så har han kanskje svakhetene mine.
Meteorsteinene?
Ingen vet hvordan han stoppes. Jeg er meg selv, også uten kreftene.
Vi har ingen meteorsteiner liggende.
Jeg vet hvor jeg kan finne en.
Jeg fikk beskjed om at du måtte treffe meg snarest.
Hvordan klarte du det, Lex? Cadmus Labs er verdiløs.
Jeg vet det. Du burde kanskje gjort leksene før du kjøpte den så uvørent.
Nå har dere åpnet dere for et fiendtlig oppkjøp.
- Jeg leste jo rapporten! - Eventyret du stjal fra pc-en min?
Er det sånn du ordner sakene?
Sånt skjer når du stoler på familien. Far og jeg vil by på firmaet deres.
Jeg skal hilse far fra deg.
- At du kunne gjøre det mot meg! - Du gjorde det selv, Victoria.
- Det var jo bare forretninger! - Forretninger å ligge med meg?
Fælt å tenke på hva du da er.
- Vi kunne vært storslagne sammen. - Jeg vil bli storslagen helt alene.
Du må se til faren din. Han så ikke frisk ut.
Jeg kjørte forbi og så at det lyste. Jeg regnet med at det var deg.
Er alt i orden? Jeg ringte tidligere, men moren din sa at du sov.
- Jeg var veldig redd. - Beklager.
- Hvordan kunne Eric bli så sterk? - Jeg aner ikke.
Tenk deg å våkne en morgen og ha sånne krefter.
Det er skremmende...
...antar jeg. Det har jo ikke hjulpet Eric.
Det er sant. Men jeg har alltid ønsket at jeg kunne fly.
Ja, det hadde vært noe.
Hva er det?
Halsbåndet ditt. Jeg har aldri innsett hvor vakkert det er før nå.
Dette vil nok høres veldig rart ut...
- ...men kan jeg låne det? - Ja visst.
- Hva skal du med det? - Det er komplisert.
Hva som enn skjer med meg, så lover jeg at du skal få det tilbake.
Nå skremmer du meg igjen. Hva er det som foregår?
Adjø, Lana.
- Hva gjør du her, Clark? - Jeg var urolig for Eric.
Ungen er ute av styring. Se hva han har gjort med huset.
- Vet du hvor han ble av? - Han snakket om å bli kvitt det.
Han sa at det bare var ett sted der han kunne gjøre det.
Eric!
Ikke gjør det, Eric!
Eric?
Du burde sluppet taket første gang! Det ville vært bedre enn å leve sånn!
- Hvorfor hoppet du, Eric? - Jeg ville se om jeg har grenser.
- Men jeg har visst ikke det. - Hør her.
Du kan venne deg til evnene. Du må bare gi det litt tid.
- Hvordan vet du det, Clark? - Du må bare gi det litt tid.
Så tiden vil gjøre at foreldrene mine ikke vil være redde mer?
Drømmejenta vil ikke mene at jeg er et misfoster?
- Jeg kan hjelpe deg! - Jeg vil ikke ha hjelp av deg, Clark.
Behandle meg som en forbryter. De vil bli redde nå.
Det er ikke løsningen.
- Hva ville du gjort med de evnene? - Jeg ville stoppet sånne som deg.
Ingenting på denne jorden kan stoppe meg.
Du tar feil.
Det får vi se på.
Jeg fryser. Jeg fryser sånn!
- Hva tror du skjer med dem nå? - Jeg vet ikke.
De hadde problemer lenge før han fikk evnene dine. Hvordan går det?
Jeg føler meg normal, til meg å være.
Evnene dine er en del av deg, men gjør deg ikke til den du er.
Jeg vet det. Men de gjør livet komplisert for oss alle.
Jeg innså hvor spesiell du er da jeg så hvor ødeleggende Eric ble.
Det er fordi Eric ikke fikk de to største evnene: deg og mamma.
Nå drar vi hjem.
Hallo, far. Hvordan går forretningene?
I morgendagens avis står det om overtakelsen vår av Harrys firma.
- Har jeg fått en omtale? - I tredje setning.
Sånn går det når man stoler på familien.
- Jeg er stolt av deg. - Takk, far. Det betyr mye.
"Ekspertene" dine tok feil om Clark. Jeg så selv at han er en vanlig gutt.
Det er ikke mulig. Hvordan forklarer du ulykken?
Det kan jeg ikke. Men jeg legger det bak meg.
- Det er noe galt der, Lex. - Ligg unna familien Kent. Forstått?
Har du noe til meg?
God bildekvalitet.
- Hvem tok initiativet til det møtet? - Hvem tror du?
- Victoria? - Faren din.
- Jeg skulle til å låse. - Jeg ville levere tilbake halsbåndet.
Det er vakkert. Hvor har du fått det fra?
Av en venn. Den er laget av bly.
Jeg vil at du skal ha det. Da kan du beskytte minnene dine.
Mener du at jeg ikke bør gå med halsbåndet?
Jeg vil ikke at det skal hemme deg.
Noen ganger må man slippe taket for å komme videre.
Går det bra med deg? Du har hele verdens byrder på skuldrene igjen.
Ja, jeg har nok det.
- Får jeg følge deg hjem? - Jeg skal faktisk treffe Whitney.
Kan vi ta det en annen gang?
Vi tar det en annen gang.
God natt, Lana.
Tekst: Tor Hundstad Iyuno-SDI Group