Legg alt på golvet!
- Hvor lang tid har vi på oss? - Et kvarter.
- Akkurat nok til å gå inn og ut! - Da gjør vi dette!
- Er du klar nå, Clark? - Ja. Jeg glemte opptaksknappen.
Ja vel, Mr. Luthor. Foregår det flere hemmelige prosjekter i LutherCorp?
- Vær så snill, kall meg Lex. - Ja vel, Lex. Skal du svare?
- Chloe. - Det gjør ikke noe, Clark.
- "Kritikere er venner og viser feil." - Benjamin Franklin.
Unnskyld meg, Mr. Luthor. Faren din ringer.
Jeg må ta den. Jeg tar det i vinterhagen.
Jeg gleder meg til å gjenoppta dette.
- Nå gjelder det, gutter! - Vi gjør det!
Snakker han virkelig i telefon, eller vil han bare unngå meg?
Oi, så stilig. Tror du at den er ekte?
Chloe? Chloe.
Hvelvet er bak bokhylla.
- Hvordan vet du det? - Jeg har mine kilder.
Han ligger med en av husholderskene.
- Vi har fem minutter! Fort dere! - Nå er det lønningsdag, gutter!
Ett minutt!
- Kom igjen! - Jeg har bare én arm.
Vi må vekk herfra! Kom!
Du kan ikke snuse rundt i andres hus.
Det er et gods, Clark. Det er skapt for snusing.
Greit. Vi venter i biblioteket til Lex sier at vi må gå.
- Jeg setter bort kameraet. - Jeg henter veska mi.
Hei, hva er dette?
Løp, Chloe!
Fort, fort!
- Clark! - Chloe.
Clark!
Chloe!
Clark.
Ikke vær redd. Jeg fikk Metropolis' beste leger hit.
- Kommer hun til å klare seg? - De vet ikke. Det var et stygt fall.
Hun brakk venstre arm og har hjernerystelse.
- De må se etter hevelser i hjernen. - Jeg burde hjulpet henne.
- Dette er åpenbart ikke din feil. - Jeg vet bare ikke hva som skjedde.
Det ene øyeblikket var rommet tomt, og så dukket de opp fra tomme lufta.
- Har politiet noen spor? - De tror ikke jeg er første offer.
Et drøyt titall innbrudd i fylket. De kommer inn uten å bryte opp noe.
- De prøvde seg til og med på banken. - Det hørte jeg ikke noe om.
Banker offentliggjør ikke ransforsøk.
- Hvordan så de at det var noen der? - En alarm ble visst utløst i hvelvet.
Men ingen vet hvordan de kom inn.
Kan politiet spore det de stjal fra deg?
Jeg har ikke meldt noe stjålet.
- Hvorfor ikke? De tok med to vesker. - Jeg bryr jeg ikke om det.
Jeg vil finne de som skadet Chloe. Og da får de straff som fortjent.
- Hva mener du? - At du bør overlate det til meg.
Dra hjem og hvil.
Whitney! Vent. Skulle vi ikke treffes på sykehuset?
- Det glemte jeg. Hva med Chloe? - Bedre, men ikke utenfor fare ennå.
Det er alltid noe her i denne byen.
- Hva er i veien? Er det faren din? - Nei, det er ingenting.
Jeg må ta vareopptelling. Vi ses.
- Hei, Clark. Hva gjør du? - Prøver å være til nytte.
Vi trenger ved, ikke tannpirkere.
Dere vil si at det ikke er min feil. Lex og Chloes far sa også det.
- De har rett. Du gjorde alt du kunne. - Chloe kunne dødd.
Det følger vanskelige lærepenger med å bli voksen.
Den ene er at man ikke kan redde alle, uansett hvem man er.
- Du sa at du følte meteorsteinene. - Men jeg vet ikke hvor de kom fra.
Iblant vil jeg bare bort fra byen og steinene!
Hei!
Det vil du nok gjøre en dag. Men det løser ikke noe å flykte.
Selvmedlidenhet gjør ingen nytte. Dra og se hva du kan finne ut.
Jeg ante ikke at jeg hadde så mye ting her inne.
- Kan du gi meg teipen? - Ja da.
Jeg kan ikke fatte at du skal selge stedet, Nell.
Jeg kan ikke fatte at du plutselig er så interessert.
Far og mor møttes her. Stedet betyr mye for meg.
Jeg vet det, Lana. Men én sal kan ikke konkurrere med store kinoer.
Og du må kunne studere der du vil.
Vet du hvem kjøperen er? Kanskje de er villige til å pusse opp.
Det er Lex Luthor.
SMALLVILLE SPAREBANK
Ifølge Lex prøvde de å rane banken også.
- Ett ord: politietterforskning. - Politiet gjør ikke noe.
Det er et titall ran på et halvår. Alle med samme, rare modus.
Ingen spor av innbrudd. Ting forsvant bare. Bortsett fra her.
Lex sa at de utløste en alarm inni hvelvet. Men hvordan kom de inn?
- Jeg vet ikke. - Slutt å kanalisere Chloe, så går vi.
Ikke det fjerne, stirrende blikket... Clark! Kom igjen.
Jeg vet at du er lei for dette. Jeg også. Men vi er ikke snuten.
Ingenting. Nada. Ikke en eneste omtale.
Fyren må da savne $100 000 i kontanter og smykker!
Ikke Luthor, kompis. Han har uante mengder gryn i hele det slottet.
Penger, smykker, kunst, biler. Han har alt!
Han har sikkert et hvelv i kjelleren der han svømmer i penger, -
som den anda med irsk dialekt.
- Onkel Skrue. - Ja.
Han var skotte, ikke ire.
Men vi har ikke tid til sånt. Det virker ikke like lenge som før.
Jeg vet det. Vi trenger ferskt blod.
- Men hvem kan vi stole på? - Jeg vet ikke.
Jeg vet hvorfor han ikke anmeldte det. Se på dette.
Ti mot én. Flintskallen vil ikke at folk skal få vite-
- at han har tilgang til pappas datasystem.
Kanskje vi bør hilse på Luther junior om igjen?
Jeg syns det.
Jeg blåser i det. Jeg ringer politiet hvis jeg vil ha bortforklaringer.
Du skal drive det beste sikkerhetsselskapet i Metropolis.
- Hvordan kom du inn her? - På samme måte som sist.
Jeg ringer politiet.
Det gjorde du ikke sist. Vi vet hvorfor.
- Vi har undersøkt disketten. - Jeg vet ikke hva du snakker om.
Du finansierer et prosjekt i Smallville med din fars penger.
En ny metanfabrikk som vil slå konkurrentene våre konkurs.
Metanfabrikker trenger ikke partikkelakseleratorer.
- Hva vil dere ha? - Én million. I kontanter.
Hvis du så mye som tenker på noe dumt, -
- blir disken lastet opp på nettet, så hele verden og pappa ser den.
- Hvordan får jeg fatt i dere? - Det gjør du ikke. Vi kontakter deg.
Snu deg.
Vent der.
Dere aner ikke hvem dere har med å gjøre.
Hei, Whitney.
- Whitney? - Hei.
Jeg skal hente en mikrobølgeovn til mamma.
- Den er i disken bakerst. - Er alt i orden?
Du syns vel det blir flott å bo i Smallville hele livet?
- Overta din fars gård. - Det er neppe noe for meg.
- Iblant har man ikke noe valg. - Du kommer deg vekk herfra.
- Du vil nok nå lengst av alle i byen. - Jeg mistet stipendet mitt.
Jeg er lei for det. Har du fortalt det til Lana?
Jeg må jobbe her resten av livet.
Få dårlig hjerte som 50-åring, som pappa. Bli en "husker du ham".
Jeg kommer aldri vekk fra Smallville.
- Fins disse i størrelse 46? - Ja.
- Har du et problem, bror? - Nei.
Jeg går og finner denne.
Hei. Er du Whitney Fordman?
- Ja. - Wade Mahaney.
Jeg så deg spille mot Topeka. Fordømt god kamp.
- Du får stipend på Kansas State? - Det ble ikke noe av det.
- Størrelse 46? - Ja. Takk, kompis.
Jeg forstår den følelsen. Jeg herpa kneet i avgangsåret.
- Fire operasjoner. - Kjipt.
Et titall skoler hadde tilbudt meg stipend. Alt forsvant.
Hva er planene dine?
Jeg har ingen. Jeg vil bare ikke jobbe her resten av livet.
Jeg skjønner det. Det er ingen framtid her.
Du? Vi skal ha fest i kveld. Kan du ikke komme innom?
- Jeg må stenge butikken i kveld. - Kom når du er ferdig.
Vi tar noen øl. Får en avrusning fra dette. Kom, da. Det blir morsomt.
Morsomt!
Jeg er fotballguden!
Jeg skal vise deg rundt, kompis.
For et rått sted.
Du kan kanskje bli medlem. Vi trenger nye talenter.
- Hvorfor vil dere hjelpe meg? - Sånne som oss må holde sammen.
Jeg trodde livet døde med fotballen. Men det var bare begynnelsen.
Tro meg. Det kan bare bli bedre. Du skal få se den virkelige festen.
- Har du fått blekk i deg? - Tatoveringer er ikke min greie.
Det er en del av innvielsen. Vi spanderer den første.
Jeg vet ikke. Det varer jo evig.
- Vil du leke med de store gutta... - ...så må du bli tøffere.
Du har aldri sett noe sånt før.
Du vil føle deg som en ny mann. Det sverger jeg på. Sitt ned.
Greit. Bare ikke tatover inn "Smallville".
Nei! Slutt!
- Vær lastebilen! - Vær lastebilen! Vær lastebilen!
Dere er gale!
Vær lastebilen! Vær lastebilen! Vær lastebilen!
- Hei. - Faren din sa at du var våken.
Du er den første gjesten min.
- Hvordan har du det? - Strålende.
- Som om jeg er blitt sentrifugert. - Alle har vært så bekymret.
Jeg ser det. Nells butikk må være helt tømt.
Jeg liker særlig de Lex kjøpte. Som om jeg vant Kentucky-derbyet.
De er vakre. Den typen jeg liker best.
Jeg... jeg ville si at jeg lei for det.
- For hva da? - For at jeg lot deg bli skadet.
Jeg er fortørnet over deg, Clark.
Og sint fordi du ikke slokte brannen i Chicago i 1871.
Eller hindret Romerrikets fall. Du er direkte ansvarlig for middelalderen.
Takk.
Husker du noe av det som skjedde?
Fyren som holdt meg, hadde en tatovering på armen.
Det kan ha vært en åttekantet figur. Hva er det som foregår?
Jeg vet ikke. Men jeg skal undersøke det.
"Clark Kent - gravejournalist." Det høres bra ut.
- Hvil deg nå. - Jeg skal prøve.
Takk.
Kinoen betyr noe for mange.
Jeg var her hver lørdag som barn. Satt midt på åttende rad.
Alle problemer forsvant når lyset ble slokt og lerretet fikk liv.
Som å bli fraktet til et magisk sted.
Det er en fin historie. Men hvorfor er det egentlig så viktig for deg?
Foreldrene mine møtes her. Jeg vil vel beholde noe av dem.
Så jeg skal bevare dette monumentet til Lana Langs sentimentale minner?
- Jeg mente det ikke sånn. - Du er en tenåring, Lana.
Det kler deg ikke å være omskiftelig.
Jeg trodde at du ville forstå det. Jeg tok tydeligvis feil.
Dette handler om forretninger.
Det skal bli kontorer. Og byen trenger et parkeringshus.
- Så du skal virkelig gjøre det? - Du gir meg ikke grunn til noe annet.
Hvis du unnskylder meg, så har jeg noe som haster.
- Whitney? Har du et øyeblikk? - Jeg er opptatt.
Husker du den fyren som prøvde sko i går?
Nei, det var mange her i går.
- Jeg mener alvor. - Forsiktig.
- Hvor fikk du den tatoveringen? - Pass dine egne saker.
Fikk du den av de karene? De er farlige, Whitney.
Du vil bare stjele Lana. Så blir du plutselig min personlige speidergutt.
Det er ikke sånn.
Det er ikke lett å se seg selv gjennom andres øyne, Kent.
- Hold deg unna de karene. - Du er ikke faren min. Kom deg ut.
Hei. Nell sa at du ringte. Det virket viktig.
- Har du truffet Whitney i dag? - Ja. Jeg spurte hva som foregikk.
Han sa at han traff noen venner. Raste litt.
Han ble sint da jeg spurte mer, så jeg droppet det.
Det er tungt når mennesker lider og man ikke kan gjøre noe.
Jeg vet ikke om det er min sak å fortelle dette.
- Men Whitney mistet stipendet. - Hva? Hvorfor sa han ikke noe?
Drømmen hans var så nær, og så ble den tatt fra ham.
Det må gjøre fordømt vondt.
Takk for at du sa det. Du er en god venn.
Dette er nok Whitneys nye venner.
"Wade Mahaney og Scott Bowman, avgangsklassen 1996."
- Hvem er de karene? - Whitney for seks år siden.
Topputøvere som spilte fotball, baseball og basketball.
- De var herskerne på skolen. - Hva skjedde?
Wade fikk en skade, og Scott begynte med stoff.
Framtiden deres gikk i vasken. Er Whitney i vansker?
Jeg vet ikke. Han ville ikke høre på meg da jeg prøvde å snakke.
Han tror at han bare kan dra herfra med stipend.
Kunne han bare se seg selv som jeg gjør. Han er mer enn fotballen.
- Han er heldig som har deg. - Ja. Jeg har jo stor innflytelse...
- Ingen vil gjøre som jeg vil i dag. - Snakker du om Talon?
Jeg traff Lex. Jeg prøvde å snakke med ham. Han ga blaffen.
Han sa jeg ikke hadde gitt ham en forretningsmessig årsak.
- Det høres brutalt ut. - Ja.
Men det som jeg gjør meg mest sint, er at han har rett.
Kanskje det var en utfordring.
Den første utfordringen er å hjelpe Whitney.
La meg arbeide med det.
Hvorfor gjør du dette? Ikke det at jeg ikke setter pris på det.
Jeg kunne ikke hindre Chloes skade. Det er ikke for sent for Whitney.
Du fikk en smaksprøve. Vil du vite hva det handler om, bror?
Ja da.
Hyggelig at du kom, Luthor. Gå inn. Du finner et stort kjølerom.
Vent der.
Og nå? Hallo?
- Hvordan klarte dere det? - Lukk opp veska, Lex.
- Jeg vil ha disketten først. - Pengene, Lex. Gi oss pengene!
- Hva foregår? - Hold kjeft.
- Den er tom. Han kødder med oss! - Jeg ville dødd her om dere fikk alt.
Stor tabbe, rike gutt.
Jeg dreper deg hvis jeg faser gjennom halsen din.
- Vi vil ha de fordømte pengene! - Slutt!
Gi oss pengene!
- Dere sa ikke... - Hold kjeft, sa jeg!
Slutt! Du dreper ham!
- Tiden er nesten ute! Vi må vekk! - Ta med pengene neste gang.
Whitney?
Kom, fersking.
Hva gikk det av deg? Hva tenkte du på?!
- Jeg tenkte ikke! - Ingen sa noe om å drepe noen.
- Sier du det, Fordman? Vil du slutte? - Det sa jeg ikke.
Luthor virker ikke som typen som bare betaler og går sin vei.
Ikke vær urolig for Luthor. Jeg skremte ham! Tenk på pengene.
Det er nok. La ham være. Du fikk bare skjelven av storkampen. Hva?
- Ja. - Ja.
Det var galt å trekke ham inn. Han herper alt!
Vi holder brenner opp! Vi kan ikke fortsette å tatovere.
Vi trenger fersk blod.
Ta deg en øl, og kul'n. Gå nå.
Hør her, kompis. Jeg støttet deg. Du bør ikke skuffe meg flere ganger.
Det skal jeg ikke.
Og ikke vær redd for Luthor. Når vi endelig har fått pengene, -
- har jeg en følelse av at han vil forsvinne i veldig lang tid.
Kom igjen.
Snakk nå, Lex. Hva gjorde du med de karene?
De driver utpressing av meg. Jeg gikk for å levere noe.
Du lurer på om faren din har hatt rett om meg hele tiden?
De stjal en datadisk med hemmelig informasjon.
- Som hva da? - Ikke noe ulovlig.
Men jeg vil ikke ha det spredd.
- Var det derfor du ikke anmeldte det? - Jeg ordner opp selv, sa jeg jo.
- Spørsmålet er hva du gjorde der. - Jeg fulgte etter Whitney.
Han omgås med de karene. Jeg ville hjelpe ham.
Er dette på grunn av Chloe? Du kan ikke redde alle, Clark.
Det ender med et Messias-kompleks og masse fiender.
Jeg reddet jo deg, hva? Det gikk bra.
- Hva skal du gjøre nå? - Vise dem at ingen raner Lex Luthor.
Hva med Whitney?
Man kjenner en mann på vennene hans.
Quarterbacken må ta følgene hvis han er sammen med dem.
Pete? Vi skulle jo treffes i redaksjonen.
Jeg fortalte Chloe hva vi skal gjøre.
- Jeg krevde at dere kom hit. - Du trenger hvile.
Jeg blir sinnssyk av all hvilen.
Dette såkalte "helsepersonellet" lar meg bare sove og spise gelé.
For noen fascister.
Jeg trenger dette. Ikke hold meg utenfor.
- Greit. - Jeg gjorde forsket litt på nettet.
- Hvordan kom du på nett her? - Pete kapret telefonlinja.
Hva om de bruker meteortatoveringer for å påskynde stoffskiftet?
Molekylene deres beveger seg med ultrafart.
Er det sånn de går gjennom ting?
- Det er jo helt sprøtt. - Men de gjør det.
- Det ypperste kicket. - Men kroppen tåler ikke sånt lenge.
Hva skjer da?
Man må betale den ypperste prisen for det ypperste kicket.
Nell? Er det deg, Nell?
- Whitney. - Jeg er i vansker, Lana.
Jeg har tabbet meg ut. Jeg stolte på de gale folkene.
Jeg er lei for det. Jeg har sviktet deg. Hva skal jeg gjøre?
Det er i orden.
De vil drepe Lex når de får pengene. Sikkert meg også, fordi jeg svek dem.
- Du gjorde det som er riktig. - Det er for sent.
- Hvor er de nå? - Hjemme og sover ut rusen.
Så du denne disken de stjal fra Lex?
Nei. Den må være der. Jeg kan snike meg inn og hente den.
- For farlig. Vi bør ringe politiet. - Ikke snuten.
- Jeg er alt i store nok vansker. - Si hvor. Jeg er ute før de våkner.
Du kan ikke gjøre det alene. Dette er min feil. Jeg må prøve å løse det.
- Tomt. De leter nok etter meg. - Vi finner den før de kommer igjen.
- Den er ikke her. - Fortsett å lete.
Den må være her et sted.
Jeg har den.
Nå har du driti deg skikkelig ut, fersking.
Jeg vet ikke hvordan du fant den, men jeg må ha den tilbake nå.
Det gjør vondt, ikke sant? Som om noen spiser en opp innenfra.
Etter en stund blir det alvorlige skader.
Du er nestemann.
- Vær så snill, Wade. - Lett på labbene, fersking!
Jeg vet hva som skjedde med armen din i bankhvelvet.
Bare en yrkesrisiko. Vi ventet for lenge. Det gjorde ikke vondt.
Jeg ble sammensmeltet i skulderen.
Dere kan ikke fortsette sånn. Da dør dere.
Det ville vi ikke trengt hvis du ikke hadde herpet pensjonsplanen vår!
Nå... skal du få svi.
- Hvordan fant du oss? - Lana ringte. Dere burde ringt meg.
- Jeg må finne Whitney. - Vent, Clark. Jeg ringer politiet.
Jeg trodde du forsto dette. Du kunne kommet på toppen igjen!
Jeg trodde livet forsvant med stipendet. Jeg tok feil.
Nei. Du hadde rett. Livet ditt er borte!
Husker du da du ble innviet?
Sånn ble du en av oss, og sånn skal du dra.
Vi har dårlig tid. Ta fjernkontrollen.
Slipp ham.
- Snuten er på vei. - Tenk om igjen, fersking!
- Det fins bare én vei ut. - Jeg dekker deg!
Opp med hendene!
Still deg opp mot bilen.
- Hva sa du til politiet? - Sannheten.
De brøt seg inn, og du og quarterbacken løste saken.
Dere beit over for mye.
- Og det...? - Med å gå gjennom vegger?
Snuten takler nok ikke så mye sannhet.
Synd med harddisken.
Jeg kom ikke hit for den. Jeg kom fordi en venn var i vansker.
Takk.
Husk på å bevare hemmeligheten min, så bevarer jeg deres.
Gjør dere ikke det, -
- så vil dere oppdage at det er flere enn dere som når inn gjennom murer.
- Kan du flytte bilen? - Ja, sir.
- Den herlige duften av frihet! - Du var på sykehus, ikke i Alcatraz.
Men man føler seg som en fange.
Dårlig mat, de slår av lyset kl. 21 og ikke noe kabel-tv.
Jeg vurderer en avslørende artikkel.
- Hvordan går det med Whitney? - Han tar én dag av gangen.
Bra. Ha det.
Å, beklager.
- Hvor skal du, Chloe? - Sjekke noe med politiet.
De fant ikke noe blekk på loftet, og Scott og Derek nekter å snakke.
- Det lukter neddyssing. - Chloe?
- Godt å ha deg tilbake. - Takk.
Han kommer tidlig. Greit. Nå får det bære eller briste.
- Det er en god plan. - Takk for all hjelpen.
- Ønsk meg lykke til. - Det trenger du ikke.
- Takk for at du kom. - Telefonsamtalen forbauset meg.
Jeg ventet det ikke etter det forrige møtet
Denne gangen er jeg forberedt.
- Hva er dette? - Forretningsforslaget mitt.
Mange småbyer i USA har fått nytt liv i sitt gamle sentrum.
Ikke ved å bygge like kjøpesentre eller parkeringshus, -
- men ved å restaurere bygningene som var der-
- til kafeer, bokhandler og restauranter.
Vil du gjøre om Talon til en bokkafé?
Vi kan få lokale band og vise kunstfilmer.
Hvis du ser på side 12, så kan du få merket bygningen som vernet-
- og få skattefradrag. Men ikke be meg om å forklare dem.
- Hvem skal drive den? - Nell er interessert.
Og jeg kan jobbe etter skolen og om sommeren.
Hvordan fant du på dette?
Clark sa at du liker å utfordre folk.
- Du har virkelig vokst med oppgaven. - Så det er en avtale?
Jeg må gå igjennom det, men ja. Det er en avtale.
- Mener du det virkelig? - Virkelig.
Det kan bli begynnelsen på et veldig interessant partnerskap.
Tekst: Tor Hundstad Iyuno-SDI Group