- Hur mycket kan jag få för den? - 50 dollar.
Det är äkta guld.
- Vem har sagt det? - Min mamma.
Säg till henne att den är förfalskad.
Det kan jag inte.
Hon är död.
Jag kan ge dig 60 dollar.
- Och...? - Jag vill inte göra det här längre.
- Det här är vårt sista jobb. - Lögnare.
Vi är de enda du har, grabben. Berätta kombinationen.
- 25, 13, 29. - Duktig pojke.
Okej. Du vet väl vad du ska göra?
- Nu kör vi. - Ta fram väskan.
Glöm inte min ängel.
Vad är det som försiggår? Vilka är ni?
Herregud, nej!
Jag tror att han är död!
- Nu sticker vi! - Varför gjorde du så?
Det var han eller vi, gumman. Nu drar vi!
Vart ska han? Kom!
Ryan!
Herregud!
Hur gick det?
- Hur gick det? - Jag tappade skon.
Jag kör dig till sjukhuset. Kom.
Han har bara skrapsår och blåmärken.
Har du fått tag på hans föräldrar?
Förutom sitt namn minns Ryan ingenting.
Han han minnesförlust?
Äkta minnesförlust är sällsynt. Han är nog bara chockad.
Minnet kommer nog tillbaka inom 48 timmar.
- Och om det inte gör det? - Martha, Jonathan...
Alla Ryans skador orsakades sannolikt inte av olyckan.
- Har han blivit slagen? - Han kanske inte vill minnas.
- Vad händer med honom? - Vi har ringt socialen...
...men de kan inte komma hit förrän imorgon.
Det enda rummet som finns är ungdomscellen på sheriffkontoret.
Där hör inte ett barn hemma.
- Kan han inte bo hos oss? - Det är en bra idé.
- Går det? - Det borde gå bra.
Det skulle hjälpa oss och Ryan skulle nog uppskatta det.
- Clark? - Det är jag, mrs Kent.
- Har du lagat det här? - Jag hoppas att det inte gör nåt.
- Firar vi nånting? - Jag ville göra mig nyttig.
- Tack för att jag får bo här. - Inget problem.
Du kanske smittar av dig på Clark.
Vad vill alla ha? Låt mig gissa...
Pannkakor...
...med florsocker - ingen sirap.
- Hur visste du det? - Jag såg dig snegla på dem.
Äggröra, bacon-
och kaffe med mjölk och lite honung.
Det var inget dåligt trick, grabben.
Hej, mamma. Du skämmer visst bort den nya grabben.
Ryan har faktiskt lagat det här själv.
- Du får mig att se lat ut. - Vad vill du ha?
- Vill du inte ha nånting? - Jag tar bara några pannkakor.
Ryan, mår du bra?
Minns du verkligen ingenting från igår kväll?
Jag förstår inte varför du var ute på vägen klockan 10 på kvällen.
Jag minns inte, sa jag ju.
Jag döljer ingenting.
Ingen sa att du gör det.
De vill väl att jag åker nu?
- Varför tror du det? - De tror mig inte.
- Vi vill bara hjälpa dig hem. - Jag kanske inte har ett hem.
Vad händer om jag har gjort nånting dumt?
Allt kommer att lösa sig.
- Gillar du serietidningar? - Jag gillar den här.
"Warrior Angel"? Varför just han?
Han försvarar dem som inte kan försvara sig själva.
Jag gillar att umgås med dig.
Det är fridfullt.
Lägg undan tidningen, så spelar vi lite.
- Du tycker väl att jag är sämst? - Det kan vi lösa med lite övning.
Håll handen bakom bollen, håll armbågen rak-
och styr bollen med fingrarna.
Han skjuter, han nätar! Snyggt.
- Ursäkta mig. - Ja?
Jag letar efter pojken i tidningen som har förlorat minnet.
- Vem är ni? - Jag är privatdetektiv.
Jag jobbar åt ett par som har förlorat sin son. Är Ryan här?
Nej. Men vänta här, så hämtar jag dr Harden.
Okej.
- Visst är det ett härligt ljud? - Ja.
Var det fel av oss att inte adoptera ett barn till?
Att dela hemligheten med en bror kanske hade varit bra.
Han verkar gilla Ryan.
Det är nog inte bara han.
- Du är svag för herrelösa hundar. - Det slutade ju väl förra gången.
Okej, en gång till.
Snyggt!
Är inte du i Monaco?
Överraskning är en blandning av hastighet och hemlighetsmakeri.
Von Clausewitz, "Om kriget". Är inte det lite väl 80-tal, pappa?
Jag varnar aldrig mina fabrikschefer inför en inspektion.
Vad vill du klaga om den här gången? LuthorCorps aktier går ju uppåt.
Jag är inte här för att klaga - tvärtom.
Ditt arbete här har varit...
...mer är tillräckligt.
Det låter farligt nära en komplimang.
Jag pressar dig, Lex. Det vet jag.
Storhet är en exklusiv luft man måste lära sig att andas.
Filip av Makedonien uppfostrade sin son bland lejon-
för att göra honom orädd.
Han försökte väl hugga honom med ett spjut också?
I ett misslyckat kuppförsök.
Historien minns sonen som Alexander den store.
Du är väl inte här för att föreläsa om grekisk historia?
Nej. Jag vill att du kommer tillbaka till Metropolis.
Där skulle du bli "särskild rådgivare åt styrelseordföranden".
Det är jag det.
- Titeln låter åtminstone viktig. - Det är mer än en titel.
Du har väntat på den här chansen sen du kom hit.
Jag ska fundera på saken.
Ska jag få vänta så att det verkar som om du gör mig en tjänst?
- Vi måste inte spela spel, sonen min. - Pappa...
...spel är det enda vi har.
- Du är rena rama Kaspar Hauser. - Vem är det?
Oroa dig inte. Chloe gillar irrelevanta referenser.
Han var ett barn på 1800-talet.
Han dök upp i en by i Tyskland och mindes bara sitt namn.
- Låter det irrelevant? - Hur slutade det?
Historien om honom spreds och många trodde att han var deras barn.
Vissa trodde att han var en hertigs förlorade son.
- Hittade han sina föräldrar? - Vet du vad?
Ja, det gjorde han.
Han hittade sina föräldrar och de var lyckliga i alla sina dagar.
Varför sa du inte att han blev mördad?
Hur visste du det?
- Vi kan väl ta det där fotot? - Vilket foto?
Jag ska väl inte hamna på "miffoväggen"?
Nej. Jag ska jämföra fotot med bilder på saknade personer.
Jag ska lägga in det på datorn. Jag kommer om en stund.
- Hon gillar dig. - Ja, vi är vänner.
Hon vill vara mer än vänner.
- Hon vill gå till balen med dig. - Chloe?
- Lägg av. - Jag menar det.
Hon har valt ut en klänning. Den är rosa.
Du känner inte Chloe. Hon hatar klänningar.
- Hon är inte typen som går på balen. - Hon kanske har en romantisk sida.
Eller så blev du mer omskakad av olyckan än jag trodde.
Nu tar vi ett foto på mina killar.
- Hur känns det att ha en lillebror? - Det är roligt.
Jag har alltid drömt om att ha ett syskon att prata med.
Nån man kan lita på.
Det är så jag ser på dig.
Tack.
"Warrior Angel". Jag gillar också den.
- Du måste vara Ryan. Jag heter... - ...Lex Luthor.
- Clark har berättat om dig. - Jag har...
...en sida från första utgåvan inramad hemma.
- Hur visste du det? - Du är rik.
Rika människor samlar på saker.
- Du har visst träffat ryan. - Vi gillar "Warrior Angel" båda två.
Gillar du serietidningar?
En besökare från en annan planet som skyddar de svaga?
Jag såg upp till honom. Dessutom är han flintis.
Jag har hela samlingen.
Jag och Ryan kanske kan få se den? Vill du det, Ryan?
- Äh... - "Äh"...
Nu var du oförskämd. Lex är min vän.
Oroa dig inte för honom. Hans pappa erbjöd honom ett jobb.
Lex pappa skulle aldrig göra det.
Du måste sluta hitta på saker om folk. Vi ses om en stund.
FARAN ÄR ÖVER NU
- Ryan? - Ryan sprang ut bakvägen.
Han såg rädd ut.
Ryan!
Hjälp!
Faran är över nu.
- Clark, var är din unge vapendragare? - Han sover.
- Han tror att ni är bröder. - Det är vi tills imorgon.
- Du gillar honom. - Du vet hur det är...
...att vara det enda barnet.
- Har du aldrig önskat dig ett syskon? - Jag har haft ett.
Det visste jag inte.
När jag var 11 blev min mamma gravid. Det var helt oväntat.
Jag hade aldrig sett min pappa så glad.
När Julian föddes kändes det som om vi var en riktig familj.
- Vad hände? - Morgonen han skulle döpas...
...gick mamma till barnkammaren. Han hade slutat andas.
Mamma blev sig aldrig lik. Pappa blev ännu mer frånvarande.
Jag tror att han såg Julian som sin andra chans.
Julian var en chans att få en son han kunde älska.
Jag beklagar.
Det var länge sen.
Vi skulle ändå ha hatat varandra. Det skulle min far ha sett till.
Jag kom inte hit för att berätta min familjs tragiska historia.
Min far har gett mig en chans att återvända till Metropolis.
Berättade du det för Ryan?
Jag har inte berättat för nån.
- Du har ju velat flytta tillbaka. - Jag trodde det.
Nu är jag inte så säker.
Jag var annorlunda där.
Jag betedde mig annorlunda med min far.
Han vill ha ett svar imorgon. Vi ska äta middag i Metropolis.
Om nån har möjligheten att välja hur de vill leva är det du, Lex.
- Knack, knack. - Mr Kent, vilken överraskning.
Ryan har gjort sysslor hela dagen. Han förtjänar en paus.
Jag vill ha en kopp kaffe. Han kan få vad han vill.
Var är telefonen? Jag tänker ringa Martha.
- Den är där bak. - Okej. Ha det så bra.
- Hur mår du idag? - Mycket bättre.
Bra.
- Är det okej att vänner döljer saker? - Vilken konstig fråga.
- Varför frågar du? - Jag tror att Clark döljer nånting.
- Alla har hemligheter. - Jaså. Vad är din?
Om jag berättar är det inte en hemlighet längre.
Det har du rätt i.
- Tack, Skye. Du är bäst. - Det var så lite.
- Varför ser du så orolig ut? - Hon är inte en god människa.
Du borde avskeda henne.
- Ryan, varför säger du så? - Eftersom det är sant.
- Hur vet du det? - Det är en hemlighet.
Tack för den varma chokladen.
Ryan verkar ha hittat en ny familj.
- Det är dags att jobba igen. - När ska vi hämta grabben?
När vi är redo.
Mamma körde på honom här. Tack för att du hjälper till.
- Jag vill också lösa den här gåtan. - Det är verkligen en gåta.
Jag tror inte att han har minnesförlust.
- Varför skulle han ljuga? - Han är på rymmen från nån.
Jag har hittat nånting.
Serietidningar - och godissnören...
Allt en pojke behöver.
Vad är det? Jag skulle gömma saker så.
Om du var CIA-agent kanske.
- Vem tror du att det är? - Jag vet inte. Hans mamma?
Mysteriet tätnar...
Hur visste han att Kaspar Hauser blev mördad?
Du har inget vidare pokeransikte.
Ryan säger konstiga saker.
Han sa att du vill gå på balen med mig och att du redan har en klänning.
Den är väl inte rosa?
Jag har bara tittat på den. Jag har inte köpt den.
Hur visste Ryan det?
Han kanske är utomjording-
- eller så ringde han en spågumma. Jag vet inte.
Clark är väl det bästa som har hänt dig?
Han gör det mindre jobbigt att inte kunna få barn.
Det gör han.
- Har han alltid varit stark? - Vad menar du?
Han slet sönder plåten på sopbilen.
Var inte fånig. Det kan han inte.
Säger du det, så...
Vad är du mest rädd för?
Att pajen inte blir klar innan du hinner åka.
Du kan väl gå ut och spela lite basket.
- Vad gör du här nere? - Bli inte arg.
- Hur visste du om det här? - Jag hörde din mammas tankar.
Jag ville se det med egna ögon.
Hör du allt alla tänker?
Bara det de tänker på i just det ögonblicket.
Förutom med dig... Jag kan inte läsa dina tankar. Du är annorlunda.
Nu vet jag varför.
- Hur kunde du göra såhär? - Jag ska inte berätta.
Vi kan hålla varandras hemligheter.
- Så enkelt är det inte. - Jo.
Din pappa oroar sig för att nån ska få veta. Jag kan hjälpa er.
Jag berättade om Chloe. Vill du veta Lanas hemlighet?
Nej, Ryan. Det vill jag inte.
Varför inte? Den handlar om dig.
- Du får inte göra såhär. - Du förstår inte hur det är.
Hur det är att gömma sig så att folk inte tror att man är knäpp.
Vart jag än går hör jag folks tankar.
Jag kan inte stoppa dem.
Är det här din mamma?
Hon är död.
- Varför berättade du inte? - Jag ville börja om med din familj.
De är så snälla. Jag ville att de skulle adoptera mig...
...så att jag skulle vara säker.
- Vem jagar dig? - Min styvpappa och hans nya fru.
De har utnyttjat mig - mina förmågor...
...för att stjäla.
Jag ville sluta, men de hotade mig.
De slog mig.
Du måste skydda mig, Clark. Du är den enda som kan.
Jag öppnar!
Om du säger nånting dödar jag dem.
Det vet du att jag gör.
- Du måste vara Ryan. - Kan jag hjälpa er?
Mr Kent, socialtjänsten. Jag är här för att hämta Ryan.
Är ni inte en timma tidig?
Tack så mycket för att Ryan fick bo här.
Han får gärna bo här lite längre.
Det går tyvärr inte. Jag måste hitta en fosterfamilj åt honom.
Kom så hämtar vi dina grejer.
Vi tror att Ryan är på rymmen från sin styvfar-
så vi har kontaktat polisen.
Oroa er inte. Vi ska skydda honom. Är du redo att åka?
Kan han vänta och ta farväl av vår son Clark?
- Jag beklagar. - Det gör inget, mrs Kent.
Tack honom från mig.
Om du behöver nånting kan du alltid ringa oss.
Pappa, har det hänt nånting?
Socialtjänsten hämtade Ryan för en kvart sen.
Varför väntade han inte på mig? Jag ville säga hej då.
Jag vet inte. De sa att det var bråttom.
- Är du på väg till Metropolis. - Ja, till den stora middagen.
Jag ville ge dig en sak.
- Ett svärd? - Det är en värja.
Varje hjälte borde ha en.
Har du alltså bestämt dig för att flytta?
- Jag har inte bestämt mig än. - Varför får jag då en avskedspresent?
- Håll den borta från ungen. - Han har redan åkt.
- Jag vet att du gillade honom. - Jag hoppas att du stannar.
Förare... Vad är det som försiggår?
Förare?
- Hoppa in! - Vad gör ni?
In med dig.
- Mr Luthor. - Ryan?
Håll käft.
Kör!
Att hitta ditt fondkontonummer var lätt.
- Ge mig lösenordet. - Jag vet inte vad du pratar om.
- Berätta bara vad det är. - Bara min far vet lösenordet.
Han ljuger.
Lösenordet. Nu.
Fick du det?
- Hej, Zorro. Var hittade du svärdet? - Det är en värja.
Jag antar att det var en gåva från traktens miljonär.
Han funderar på att flytta tillbaka till Metropolis.
Jag är kvar, Clark. Jag ska ingenstans.
Mina källor på sheriffkontoret grävde fram lite om Ryans styvfar.
- Har du källor? - Ja. En snygg trafikpolis.
Jag pratade mig ur en bot. Han kallade mig "kavat".
Jag kanske bjuder honom till balen.
Ryans styvfar är en riktig fuling. Han är yrkesbrottsling.
Det där är Lex chaufför.
Ge mig lösenordet.
Jag tänker inte fråga igen.
Det är "Julian".
- Lex? Mår du bra? - Jag tror det.
Åt vilket håll åkte de?
De fortsatte längs med 90:an. Clark, de har Ryan. Hämta hjälp.
Ut. Bränn limon, älskling!
Julian...
Ge mig det riktiga lösenordet! Bråka inte med mig!
- Jag berättar inte! - Jag skjuter honom.
När han får pengarna tänker han döda dig.
Lyssna inte på honom. Han försöker bara splittra oss.
Vi är nära jackpotten, älskling. Vi behöver bara lita på varandra.
Grabben har alltid skrämt mig, men han brukar inte ljuga.
Vet du vad? Det är sant. Det gjorde han inte.
Ryan!
Vart ska du, grabben?
Ryan!
Du kan inte gömma dig för alltid!
Din mamma hatade verkligen att ha ett missfoster till son.
När jag tänker efter gillade inte jag dig heller.
- Clark! - Det är okej.
Faran är över nu.
Hej, Lana. Ryan ville säga hej då.
- Vart ska du? - Till Edge City.
Chloe hittade en moster som ska hämta honom idag.
Tack för tipset om Skye. Du hade rätt.
Hon stal från kassan.
- Hördu... - Wow. Tack.
Nu är han glad hela året.
- Har du återhämtat dig än? - Jag vet inte, men jag är kär.
Välkommen i klubben.
- Borde du inte packa? - Jag åker inte tillbaka.
Det är det enda du har velat ha-
- ända sen du fick jobbet på det du kallade "skitfabriken".
Jag vet varför du vill ha mig tillbaka.
Jag måste driva dig till vansinne.
Jag festar inte hela natten. Jag blir inte gripen.
Jag sköter mig. Det skrämmer dig. Du vill kunna hålla ett öga på mig.
Det här är ett misstag.
Vet du vad de där kejsarna du alltid pratar om var rädda för?
Att deras söner skulle marschera mot Rom med sina egna arméer.
Skulle du kunna hitta din framtid i Smallville?
Jag är din framtid. Kom och jobba hos mig i Metropolis.
Hur länge har du väntat på att höra mig säga det?
Jag har väntat på att höra andra saker mycket längre.
- Jag återvänder när jag är redo. - Med din egen armé?
Vi kommer att sakna dig.
Det kan bli kallt, så jag packade några av Clarks gamla jackor.
- Du kan växa i dem. - Du får hälsa på när du vill.
Jag vet vad ni oroar er för. Jag ska hålla Clarks hemlighet.
Jag vet hur det är att behöva gömma sig.
Där är hon.
Klarar du dig verkligen?
Hon är snäll. Hon är lika nervös som jag är.
Vill du verkligen inte veta hur Lana känner?
Jag vill ta reda på det själv.
Clark. Var försiktig med Lex.
Jag vet att du gillar honom, men han döljer ett mörker inom sig.
Jag har sett det.
Jag vill tro på människor bästa.
Jag vill ge dig en sak.
- Jag kan inte ta dem. - Jag behöver dem inte. Jag har dig.
Vi ses.
Hej då.
Okej...
Text: Markus Berg Iyuno-SDI Group