Justin?
Jeg ville bare ta farvel. Jeg hørte at du drar til Smallville i morgen.
Ja, Smallville.
Hvordan går det?
Hvordan syns du det går?
Du har vært her i fem måneder, og kroppen har leget seg mye.
Bortsett fra hendene mine.
Jeg kan aldri tegne igjen, og det var det eneste jeg var flink til.
Du er heldig som kan bevege hendene etter de nerveskadene.
- Du vet jeg gjorde alt jeg kunne. - Er det sant?
Var det det du sa til de fem som saksøkte deg for feilbehandling?
Jeg forstår at du er sint. Men det hjelper ikke å skylde på meg.
Du kom ut for en ulykke. Du må avfinne deg med det.
Jeg ble påkjørt av en som stakk av.
Jeg ville bli fiolinist da jeg var på din alder.
Jeg søkte på konservatoriet, men klarte ikke opptaksprøven.
Instruktøren sa jeg hadde hender som en kirurg. Så jeg valgte medisin.
Når én dør lukker seg, blir en annen åpnet.
Du er ung. Du finner på noe annet å gjøre.
Adjø, Justin.
Ha et godt liv, dr. Wells.
Renée, vennen min. Jeg er lei for det.
- Enda en utakknemlig pasient? - Det er de da alle.
- Tror du han vil saksøke deg? - Han har ingen beviser.
Han er i live. Han burde takke meg.
Hva er det som foregår?
Herregud!
Er alt i orden?
Få oss ut herfra! Skynd deg!
Få oss ut herfra nå! Få oss ut! Skynd deg! Kom igjen!
- Hjelp! - Hjelp oss!
Nå er det nok. Gi meg en håndsrekning.
Ta tak i hendene mine.
Jeg kan se deg flygende i uniform. Har du tenkt på en jobb i Flyvåpenet?
Jeg skal tenke over det.
- Vi ses i sommer. - Hvorfor smiler du?
- Jeg fikk sommerjobb hos ordføreren. - Skulle du ikke hjelpe moren din?
Dommer Ross kan få studenter til å sortere mapper.
Hvem vil vanke sammen med foreldrene hele sommeren? Beklager.
Så du at Kwans sønn var ved Flyvåpenets monter?
Flyvåpenet ville vært en ferie for ham.
- Du ser bra ut. - Takk. Jeg prøver å se proff ut.
Vet dere at Daily Planet bare tar inn fire praktikanter fra hele delstaten?
De fikk inn 500 søknader i fjor. Jeg får ikke et jobbintervju engang.
Du kan jo søke hos Inquisitor.
Jeg vil være hos Daily Planet, om jeg så må gå rundt med kaffe.
Prøv igjen på lørdag, når du er i Metropolis.
Hva skal du gjøre i Metropolis?
Vi skal til Metropolis, Clark. På journalistkonferansen.
Du skulle melde oss på. Det er jo for sent nå...
Jeg er så lei for det. Jeg og Lana har jobbet med et historieprosjekt.
- Da blir andre ting mindre viktige. - Det er ikke sant.
- Har vi sett hverandre på tre uker? - Vi treffes hver dag.
Det var 45 minutter da bilen min stoppet og du kjørte meg hjem.
- Jeg måtte rive deg løs fra Lana. - Nå er du urettferdig.
- Lex og Lana er alltid de viktigste. - Hvorfor er du så voldsomt følsom?
De fleste menn er fra Mars. Du er fra en galakse jeg aldri har hørt om.
Jeg dreit meg ut, men hvorfor er Chloe sånn?
- Du er ikke veldig observant, hva? - Hva mener du?
Hun vil ha deg for seg selv en dag. invitere deg på vårballet.
- Ja, men det ville jo bli som... - En date?
Ta av deg Lana-skylappene, så ser du kanskje at Chloe liker deg.
- Clark. Jeg vil ikke ha forklaringer. - Jeg ventet en annen velkomst.
Hei! Så hyggelig å se deg igjen! Når kom du tilbake?!
I går. Takk for alle E-postene. De hjalp meg gjennom en tung tid.
- Du må da ha hørt fra mange. - De fleste vennene mine glemte meg.
Jeg vet hvordan det føles. Når kan du begynne å tegne igjen?
Alle venter spent på hvor det skal gå med "De flammende kråkeføttene".
- Tegnerhånden er dessverre herpa. - Jeg er lei for det.
Det går bra. Jeg holder på å revurdere livet.
Hør her. Kan jeg kjøpe en kopp kaffe til deg?
Eller en latte med skummet melk?
Ja, hvorfor ikke? Jeg holder også på å revurdere livet mitt.
Da går vi.
Hva gjør du her?
Jeg er her av den samme grunnen som deg.
- Årsdagen for hennes død. - Det er ni år siden.
- Hvorfor er du brått så sentimental? - Den var fortjent. Jeg stakk jo bare.
Alle aksjene moren min lot deg arve, hjalp vel?
Har faren din sagt det?
Jeg som trodde at du var glad i meg i alle de årene.
Men du var bare der for pengenes skyld.
Jeg vet at du har rett til å være sint på meg, men vi må snakke ut.
Jeg kan ikke tro at du har noe å si som jeg er interessert i å høre.
Adjø, Pamela.
- Dette er yndlingsstripa mi. - Hei!
- Du kjenner Justin.
Ja visst. Velkommen tilbake. Hvordan går det?
Jeg tar én dag av gangen.
- Fant de sjåføren som kjørte på deg? - Nei, jeg husket ikke så mye.
- Hva husker du? - Deler av bilnummeret. DDI.
- Vi burde sjekke det. - Ring politiet.
Vi gir det til dem hvis vi finner noe.
Lex skaffet meg to billetter til konferansen.
- Jeg går dit som Justins gjest. - Vi kan jo gå sammen alle tre.
Nei. Clark er uansett ikke særlig interessert i journalistikk.
Det går bra. Jeg bør gå nå.
PÅ VEI NED! LEGE MISTER HENDENE I ULYKKE
Takk.
Hei. Er moren din her? Jeg vil bestille paier.
Hun er på skolen. Jeg kan fikse det.
Jeg trodde du skulle drive korrekturlesing for Chloe.
- Hun har nok hjelp. - Krangler dere to fremdeles?
- Hvem har sagt at vi krangler? - Jeg merket det på henne i går.
Hva er det med dere to?
Chloe liker meg.
Hva syns du om henne?
At vi kanskje kan være mer enn venner.
- Jeg så henne med Justin og ble... - ...sjalu?
Man får vite en hemmelighet, og alt forandrer seg. Rart jeg aldri så det.
Iblant er den rette like foran øynene på en uten at man vet det.
- Hvor mange paier vil du bestille? - 12.
Hvordan har Whitney det? Jeg hørte at faren hans er blitt bedre.
Han har det flott.
- Er alt i orden? - Aldri hatt det bedre.
Lykke til. Jeg håper at alt ordner seg med Chloe.
- Det gjør jeg også. - Ha det.
Fanken også!
Pete!
- Har du sett Chloe? - Ikke siden engelsktimen.
Hun er nok sammen med Justin.
- Hva syns du om ham? - Han virker kul.
Jeg ble aldri kjent med ham. Han tegnet hele tiden.
- Chloe ser ut til å like ham. - Pass deg. Du virker nesten sjalu.
Ikke sjalu, bekymret.
Fordi Chloe liker en snill fyr? Jeg ville også blitt urolig.
Justin hadde denne blant papirene sine i går.
"På vei ned. Lege mister hendene i ulykke." Og så?
Han var Justins lege. Er det ikke snålt at han går rundt med den?
Jeg likte den tragiske ironien.
- Baksnakker du alltid folk? - Jeg mente ikke...
Så du legger plutselig merke til Chloe og vil bli kvitt meg?
Chloe og jeg er bare venner.
Du hadde en sjanse. Nå bør du la meg få sjansen min.
Hva fanken gjør du her?
Jeg ville se hva slags ung mann du er vokst opp til.
En veldig opptatt mann. Hvis det ikke var noe mer...
Vi sto hverandre en gang nær. Du var som en sønn for meg.
Du fikk lønn for å passe på meg mens mor var syk og far reiste rundt.
Jeg var glad i deg som min egen sønn.
Etter meteorskuren var det bare jeg som ikke fikk et annet syn på deg.
Selv om du kjente meg da jeg var sårbar, -
- kan du ikke bare valse inn her et tiår senere.
Tingene har forandret seg. Jeg har forandret meg. Hva vil du?
Jeg vil at du skal vite hva som skjedde.
Du løy for moren min da hun lå for døden.
Jeg hadde tenkt å bli, men faren din jaget meg bort.
Etter begravelsen sa han-
- at han skulle gjøre deg arveløs hvis jeg noen gang kontaktet deg igjen.
- Hvorfor ville han gjøre det? - Du ville bli hans sønn, ikke hennes.
Hvorfor kommer du nå, da? Har fars trusler en utløpsdato?
Jeg ville se om du klarte å være tro mot deg selv, trass i Lionels forsøk.
Og for å være ærlig, så... ville jeg be om tilgivelse.
Jeg er redd for at du må tilgi deg selv.
Adjø, Alexander.
Skulle ønske alt solgte like godt som din mors eplepaier.
- Mange bekker små... - Hei, Clark!
- Hvordan har faren din det? - I bedring. Glad for å være hjemme.
Ta fri på lørdag kveld. Jeg har to billetter til stykket "Our Town".
Oi! Hva fikk deg til å skaffe dem?
Jeg så deg lese stykket på skolen og ville ta igjen noe tapt tid.
Vi ses.
Whitney har vist meg mer oppmerksomhet på to uker enn ett år.
Har du snakket med ham om det?
Han er glad for at faren er bedre, og han vil at alt skal bli som før.
Hva syns du om det?
Whitney trengte meg virkelig da Mr. Fordman ble syk.
- Nå må vi omdefinere forholdet. - Det er nok noe som går.
- Hvordan er alt med Chloe? - Uløst.
- Hva skal du gjøre? - Vet ikke. Vil ikke miste en venn.
- Man kan ikke gå tilbake når man har gått over grensen.
Chloe ga meg det samme rådet om... noen andre.
Hva skjedde?
- Jeg valgte å forbli venner. - Angrer du på avgjørelsen?
Ja. Øyeblikket gled fra meg, og jeg tror aldri jeg får det igjen.
Jeg vil ikke begå den samme feilen to ganger.
Jeg E-postet bokstavene fra skiltet til en kontakt på Trafikkstasjonen.
De skal sjekke biler i fylket, og han fakser meg hvis det gir noe.
Vær så god. Jeg jobbet i hele natt med den.
- Den er nydelig! - Det er du også.
Jeg så ansiktet ditt for meg da jeg ble påkjørt og lå på veien.
Meg? Hvorfor meg?
Fordi jeg alltid har vært forelsket i deg, men aldri våget å si det.
Jeg tenkte: "Nå dør jeg uten å ha fortalt henne det."
Men da du begynte å E-poste meg på sykehuset, -
- visste jeg at dette var sjansen min. Jeg vil ikke miste deg to ganger.
Jeg har kommet tilbake for din skyld.
Hva var det?
- Kan du ha et åpent sinn? - Ja da.
Det skjedde noe med meg under ulykken.
Jeg merket at jeg kan flytte ting... ved tankekraft.
- Telekinese? - Skremmer jeg deg?
- Jeg har faktisk sett snålere ting. - Jeg vil ikke... havne på veggen din.
Ikke vær redd. Det gjør du ikke.
La oss sørge for at tingene svever igjen.
Hei, Chloe! Kan jeg...?
- Kan jeg snakke med deg i enerom? - Ja da. Jeg kommer snart tilbake.
JEG FIKK ET TREFF
- Går det ikke for fort med Justin? - Vi har E-postet i et halvår.
Jeg kjenner ham bedre enn deg.
- Fortalte han deg om legen sin? - Nei. Han sa at du baksnakket ham.
- Jeg er bare bekymret for deg. - Har du frelserkompleks?!
Du redder meg når jeg er i vansker, men så blir du følelsesmessig fjern!
Ikke bli sammen med Justin bare fordi du er sint på meg.
Min verden handler faktisk ikke bare om deg.
Jeg har funnet en spesiell gutt, og jeg er villig til å ta en sjanse.
Fortell meg noe. Var det lett å lyve for alle?
Hva gjør du her, Justin?
- Gjenopplever gamle minner. - Du bør gå hjem.
Jeg var halvveis i fotgjengerfeltet da du kom rundt svingen.
- Det føltes som om jeg ble delt i to. - Jeg aner ikke hva du snakker om.
Jeg lå i gata med blod i øynene da jeg så baklyktene dine forsvinne.
- Du stoppet ikke engang. - Det var ikke meg.
Det begynte på sykehuset.
Det kan være en kompensasjon for motorikken jeg mistet i hendene.
Med hele kroppen i gips innså jeg at jeg kunne flytte ting med tankekraft.
Men det erstattet ikke det jeg hadde mistet. For ingenting kan gjøre det.
Slutt, Justin...
Vet du hvordan det føles å bli truffet av en bil på 900 kilo?
Menn er fra Mars, kvinner fra Venus
- Hva gjør du her så sent, Lex? - Jeg vil snakke med foreldrene dine.
Hva leser du?
"Menn er fra Mars, kvinner fra Venus"?
- Jeg prøver å forstå kvinnesinnet. - Det gjør du neppe med denne.
Hva er problemet?
Jeg har to fantastiske venner, som begge er jenter.
Vi kan jo kalle dem Lana og Chloe.
Jeg har alltid likt Lana, men jeg kommer aldri nær henne.
Jeg fant nå ut at Chloe liker meg, og jeg liker henne.
- Hvem vil du da ha? - Jeg vil være venner med begge.
Da får du aldri noen av dem.
Takk, men jeg tror jeg holder meg til boka.
I kjærligheten kan man ikke være trygg. Man må ta sjanser.
- Du får ikke vite det uten risker. - Har du noen gang vært forelsket?
Jeg har bare vært glad i to kvinner. Den ene døde. Den andre svek meg.
- Jeg er lei for å høre det. - Noen er skapt for å være alene.
Mor? Hva er det?
Det er rektor Kwan. Han er blitt drept i en ulykke.
Hei, folkens. Hvordan føles det?
Vantro. Jeg lager en minneutgave, men finner ingen bilder av ham.
Pete? Kan du se i biblioteksarkivet igjen?
Ja da.
Jeg har sett politirapporten. Motoren gikk da han ble funnet.
- Er alt i orden, Chloe? - Ja, jeg har det bra.
- Jeg finner bare ingenting her... - Jeg skal hjelpe deg.
Se her, Chloe.
De tre første bokstavene på Kwans skilt er de samme som i påkjørselen.
- Hva mener du? - Det skjer snåle ulykker nær Justin.
Du er helt på villspor.
- Fikk du svar fra Trafikkstasjonen? - Nei.
Jo. I går klokka 16.43, mens du og Justin var her.
- Det var ikke ham! - Fordi du liker ham?
Nei, fordi jeg vet at han aldri ville skadet noen.
Jeg håper at du har rett.
"Jeg hyller meg selv. Alt jeg er, skal også du bli."
"Hvert atom som er del av meg, er også en del av deg."
- Det låter som du beskriver familien. - Ikke vår. Leser du dikt nå?
Vi skal selge Cadmus-laboratoriet, Lex.
Jeg eier 50 %, og jeg har vetorett.
- Jeg kan ikke huske at du har spurt. - Vi ville jo bare slå sir Harry konk.
Vi blåste opp og dumpet aksjene. Nå er firmaet verdiløst.
- Det har tjent hensikten sin. - Du kom ikke for å prate om Cadmus.
Jeg hører at Pamela er tilbake i USA, og at hun har besøkt deg.
- Skal du gjøre meg arveløs? - Sa hun det?
- Er det sant? - Moren din var en enestående kvinne.
Smaken hennes i tjenere var ikke like god. Pamela var en snyltegjest.
Hun fikk mor til å testamentere aksjene til seg, og så stakk hun.
- Tok du tid i en travel dag for det? - Jeg vet hva hun betydde for deg.
Jeg vil ikke la henne utnytte følelsene dine til å be om penger.
Hvorfor skulle hun det? Hun har masse aksjer.
Hun vil neppe selge dem for å betale legeregningene sine.
Hva slags legeregninger?
- Så hun sa ikke noe? Så edelt... - Sa hva da?
Hun er døende. Hun har kreft.
Det er nok alle de årene hun har sittet i sola i St. Tropez.
- Hva er hun ute etter? - Tilgivelse.
- Hva sa du til henne? - At hun skulle komme seg ut.
Nei, hun kjenner deg ikke særlig godt.
- Hva gjør du her inne? - Danny.
Jeg er lei for det som skjedde med faren din.
Jeg forstår ikke hva som skjedde. Han hadde bilnøklene på seg.
Det var som om noe fikk bilen til å kjøre rett på ham.
Kjenner du Justin Gaines?
- Vet du om han var her i går kveld? - Nei. Hvordan det?
Jeg tror Justin tror at faren din var ansvarlig for ulykken hans.
Det er sprøtt. Du må gå nå.
En del av din fars skilt stemte overens med bilen som stakk av.
- Er det mulig at Justin har rett? - Faren min fortjente ikke dette.
Det var vel ikke faren din som kjørte bilen, hva?
- Det var du som kjørte på Justin. - Pappa...
Han prøvde bare å beskytte meg.
RETTFERDIGHET
Chloe!
Hei. Mamma sa at du var her.
Jeg ville overraske deg. Hørte du hva som skjedde med rektor Kwan?
Ja, det var veldig snålt. Man vet jo aldri når man skal dø.
Derfor bør vi gjøre det beste ut av tiden vi har her på jorden.
- Hva er det? - Ingenting.
Jeg kom nettopp på at jeg hadde lovet å møte Clark.
Du sa at han var ute av bildet, men dere er ganske mye sammen...
Det går bra. I dag skal jeg fortelle ham at vi er sammen.
DIKTDEKLAMERING TORSDAG KVELD
Det var riktig av deg å få Danny til å melde seg.
- Faren er død, og han må nok sone. - Hemmeligheter ødelegger familier.
Chloe er i telefonen. Hun høres helt panisk ut.
- Hva er det, Chloe? - Jeg har lett etter deg overalt.
Jeg dreit meg ut. Justin gjorde det. Du har rett.
- Ta det rolig. Hvor er du? - I låven deres.
Jeg har ikke vært ærlig. Jeg vet hvordan han får ulykkene til å skje.
Chloe!
Justin?
Hvordan kunne du svikte meg og det vi hadde sammen?
Det er det jeg liker ved deg, Chloe. Du gir aldri opp.
Jeg beklager. Jeg mente ikke at det skulle gå sånn.
- Hvordan gjorde du det der? - Du drepte feil mann!
- Du lyver. - Sønnen hans har meldt seg.
- Det var han som kjørte. - Det er ikke sant!
Du sa du brydde deg om Chloe. Hvor mange uskyldige vil du drepe?
Bare én til.
Du må virkelig trene på å lande, Clark.
Du kan ikke vinne, Justin.
Chloe? Er alt i orden?
Du er den siste jeg hadde regnet med å se her.
- Hvorfor sa du ikke noe? - Det er ikke ditt problem.
Er det ikke mitt problem at du er døende?
Jeg kan hjelpe deg. Skaffe behandling.
Jeg kom ikke for å få hjelp, men fordi jeg ikke hadde noe å tape.
Jeg er flau over at det krevde kreft med spredning for å gi meg nok mot.
Jeg lot den drittsekken skremme meg til overgivelse i så lang tid.
Jeg ble til og med for skremt for å si deg hvor mye du betyr for meg...
...og hvor gjerne jeg ville hjelpe deg i oppveksten.
Skulle ønske du hadde vært der. Da kunne jeg blitt en bedre mann.
Det at du er her sier mye om hva slags mann du er.
Moren din ville vært stolt.
- Jeg savner henne virkelig. - Det gjør jeg også.
GRATIS SJEKKEREPLIKK MED HVER BILLETT
Jeg har nettopp snakket med Justins foreldre.
Han er på mentalsykehus. Politiet har ikke noe å sikte for.
Der skader han iallfall ingen. Skal vi ta "hva var det jeg sa", -
- eller taler dømmekraften min for seg selv?
- Skulle ønske jeg tok feil. - Hva er det meg?
Jeg ser snåle ting lang avstand, men er blind for alt som er nær.
Du er ikke blind. Du er tillitsfull.
Du er sterk nok til å ta sjanser med følelsene. Skulle ønske jeg var det.
Jeg har fremdeles to billetter til journalistkonferansen.
Vi kan dra dit og omgås.
Greit. Det er en avtale.
Whitney? Vi må snakke sammen...
Hva er det? Hva har skjedd?
Det er pappa.
Tekst: Tor Hundstad Iyuno-SDI Group