Lex, jag trodde att vi var överens. Varför måste vi plötsligt träffas?
- Du ser inte frisk ut. - Varför stör du mig i forskningen?
Du har visst personalproblem. Alla slutade när du blev våldsam.
De var inkompetenta. Du skriver checkar, jag sköter mitt.
Du ska forska på meteorstenarna, men du har blivit en förpliktelse.
Vårt samarbete är slut.
Jag har varken tid eller resurser att driva projekt som inte bär frukt.
- Sök upp läkaren i Metropolis. - Jag behöver inte din läkare.
Det är du som behöver mig. Du är för närsynt för att se det.
Hur är det?
Clark, du drömmer om du tror att du kan göra mål därifrån.
Nej, det var bollen som rullade hit. Ska vi spela?
Vi måste låna din farsas pickup. Jag förklarar på vägen.
- Vad är det? - Du måste se det med egna ögon.
Ganska häftigt, va?
- Vad tror du att det är? - Det är ett rymdskepp, vad annars?
Det kan vara nån sorts flygplan eller en rysk satellit.
Nej! Det skriker utomjordisk om den.
Såg du några små gröna män?
Jag menar allvar. Har du sett nåt liknande?
Varför skulle de välja Smallville?
Formationer på åkrarna, döda djur... De skulle trivas som fisken i vattnet
- Kom, vi lastar upp den på bilen. - Du tänker väl inte bara ta den?
När sheriffen frågade ut mig, sa jag att jag inte mindes var det hände.
Det är bara en tidsfråga innan han dyker upp.
Kom igen.
- Kom igen! - Vi tar hem den till mig.
- Jag känner din pappa... - Han kommer inte att ana nåt.
Vi tar hem den till mig. Vi har ett skjul i trädgården.
Den är säker hemma hos mig.
Det var jag som hittade den. Du beter dig som om du äger den.
Vi tar hem den till mig.
Den här vägen.
Lex?
- Är du här, Lex? - Ja, jag är här, pappa.
Nej! Försvinn!
Är allt som det ska?
Läkarna säger att det går framåt.
Det går så bra att dr Rawlings föreslog att jag skulle ta en paus-
- från sjukgymnastikens vedermödor.
Han tyckte att det vore nyttigt att slippa stressen i Metropolis.
Det vore det bästa för mig just nu.
Och av alla platser valde du att komma hit?
Då kan vi umgås som far och son. Du klagar jämt på att du saknar det.
- Hur länge tänker du stanna? - Några dar, kanske en vecka.
Vore det inte bättre i strandhuset?
Havsluften vore nog stärkande.
Jag får en bestämd känsla av att du inte vill ha mig här, Lex.
Nej, far. Jag vill bara ditt bästa.
Du kan stanna så länge du vill.
Lana, om du flyttar de där borden så får du plats med extra stolar.
- Fler kunder, mer pengar... - Det var en bra idé, Dean.
Jag måste sticka.
- Vi ses i kväll. - Hej då, Lana.
- Visst är han underbar? - Ja, han är toppen.
Hej, Chloe. Hur gick det när Lana sov över?
Fick ni pluggat mycket?
Jag måste vara helt ärlig, Nell.
Vi pluggade inte. Vi hade ett Keanu-DVD-aton.
När man har förlorat sig i hans bruna ögon så mister geometrin sin charm.
Bra att ni hade roligt. Låt det inte gå ut över betygen.
Tack så mycket.
Om jag varit förberedd så hade jag kunnat hitta på nåt bättre.
Förlåt. Jag var tvungen att sticka. Jag sa att jag sov över hos en vän.
- Du var den första jag tänkte på. - Jaså...
Var höll du hus i går kväll? Finns det en ny kille i Lana liv?
Ja, han heter Dean. Du såg honom på vägen in.
- Dejtar du en äldre man? - Han är Nells nye pojkvän.
Han är skadereglerare. Han är jämt där, och de är så kära.
Och du vill slippa honom, men det är hennes hus?
Jag sov över på Talon.
Nästa gång behöver du inte ljuga. Du kan sova hos mig - närsomhelst.
Tack.
- Den väger ett ton! - Jag ska ringa Chloe.
- Gör inte det. - Det är som graalen för henne.
- Hon kommer att skriva om det. - Och vi blir kända och hamnar i tv.
- Sen kan vi skriva ett filmkontrakt. - Borde vi inte ta reda på mer först?
Vi måste handla snabbt.
Tänk om vi berättat det för Chloe och det finns en naturlig förklaring.
- Då förlåter hon oss aldrig. - Hon kommer att göra bort oss.
- Jag vill inte ta den risken. - Hur tror du man öppnar den?
Jag vet inte. Ta den här.
Gör ett försök. Jag ska kolla om nån saknar ett rymdskepp.
- Var är det nu? - I Petes skjul.
Jag fick honom att skjuta upp presskonferensen.
- Vi måste få tillbaka det. - Vad ska vi göra? Stjäla det?
- Vad ska jag säga om han frågar? - Då får du spela dum.
- Du har inget val. - Jag kan berätta sanningen.
- Folk gör misstag ibland. - Det är för farligt för Pete.
Vi vet att hemligheten är en börda-
- men om du berättar det för Pete så kanske han inte kan axla det.
Det är inget sånt jag brukar ringa om men jag tänkte att det kanske är nåt.
- Vilket rumsnummer? - Räntan på studielånen är jobbig...
- Du borde få det där undersökt. - Vilket nummer?
Vem är du?
Dr Hamilton. Hur känns det?
Som om jag fått en bulldozer i skallen.
Dr Glenn berättade att ni såg en rymdfarkost i ett majsfält i går.
Jag måste ha yrat. De pumpade mig full med morfin.
- Vem mer har ni yrat för? - Varför är ni intresserad av det?
Det är rent yrkesmässigt. Jag var på åkern och såg avtrycken.
- Det är borta. - Fan.
Jag borde ha hållit käft.
- Nån måste ha tagit det. - Ni såg ett rymdskepp i går?
- Vem mer känner till det? - Ingen.
Grabben... som drog ut mig ur bilen.
Pete Ross.
- Har vi setts förut? - Jag tror inte det.
Du var ute och körde i går kväll.
Din jävla galning! Du prejade mig av vägen.
Syster?
Vad gör du?
Syster!
Det är inte sant...
- Nån måste ha hunnit före oss. - Vi hinner inte ta reda på vem.
Pete...
Jag ville just prata med dig.
- Angående rymdskeppet... - Nån bröt sig in och stal det i går.
Är det sant?
- Har du berättat det för nån? - Nej. Har du?
- Min läppar är förseglade. - Du ljuger.
- Vad menar du? - Jag såg dig och din pappa.
Det måste finnas en förklaring. Clark skulle aldrig gör nåt sånt.
Vi tog inte skeppet, jag svär.
Och du som ska vara min bäste vän.
- Vänta, Pete. Du förstår inte. - Vilket då? Förklara det för mig.
Det var bra, väldigt upplysande. Vänta tills Chloe får veta det här.
Jag kan redan se rubrikerna: "Den riktige Clark Kent avslöjad."
Pete, vi måste snacka.
Så du är nån sorts...? Är du inte mänsklig?
Jag vet inte var jag kom ifrån. Jag vet bara att jag växte upp här.
- Alla som jag bryr mig om bor här. - Varför har du inte sagt nåt förut?
Mina föräldrar sa att det var farligt för alla som kände till sanningen.
- Skulle inte jag klara det? - Kan du det?
Jag sa inget för jag visste att folk skulle se på mig så som du gör nu.
- På vilket sätt då? - Som ett missfoster.
Jag har alltid försökt smälta in. Jag ville vara normalare än andra.
Säg nåt.
Kalla mig utomjording eller monster. Det kvittar, bara du säger nåt.
- Det är som om jag inte känner dig. - Du känner mig. Jag är densamme.
Vi brukade cykla i skogen som barn. Vi lirade basket, inget är förändrat.
Säkert...
Håll dig borta!
Pete, jag skulle aldrig skada dig.
För sent.
Dr Hamilton, jag har ju förklarat att våra förehavanden är över.
Jag vill ha mitt avgångsvederlag. Den åttakantiga skivan jag hittade.
Den försvann i stormen.
Din lögnare! Det är nyckeln! Jag vet att du har den!
Det är inte över.
Mr Luthor. Jag är dr Stephen Hamilton.
Jag har utfört den hemliga forskningen på Cadmus Labs.
Jag lyssnar.
Lex har blivit kortsynt och otålig. Vi har gått skilda vägar.
Men ni... Ni har rykte om er att vara en man med visioner.
Ni har tydligen inte märkt att jag är blind.
Såna som ni behöver inte ha ögon för att skåda framtiden.
- Smickra mig inte. Kom till saken. - Jag har upptäckt nåt förbluffande.
Jag skulle vilja visa er det.
Kom.
Hej, Pete.
Jag fattar att du reagerade så. Jag fattar det inte själv ibland.
Du har all anledning att hata mig, men jag måste hitta skeppet.
Killen i bilen måste ha snackat...
När vi flyttade skeppet sa du att det var tungt.
Du ljög, va?
Och varje dag missar du bussen, men du hinner ändå hit före mig...
Jag har berättat mina hemligheter, men allt du har berättat var lögn!
Jag kanske handlade rätt, så som du reagerar.
Du fattar inte. Det kvittar om du är från månen.
Du litade aldrig på mig. Vad är det för vänskap?
Varför sa ni inget om superhjälten?
Pete släpade ut en kille från en bil och körde honom till sjukhus!
- Vad sägs om en intervju? - Kanske senare.
Din motvilja är väl inte ett försök att tysta ner det med rymdskeppet?
- Vad pratar du om? - Killen babblade om en rymdfarkost.
- Du tror väl inte på det? - Inte om inte Pete kan bekräfta det.
Visst, Chloe. Jag såg ett rymdskepp. Jag träffade en utomjording också.
- Vill du beskriva den? - Den såg faktiskt ut som Clark.
Jag trodde att utomjordingar var små och gröna.
Ibland misstar man sig.
- Vad är det med honom? - Det är bara en killgrej.
- Du skriver väl inte om ufon? - Kanske inte.
Men om det är sant så är det förstasidestoff - för Daily Planet
Din mamma sa att jag fick vänta här.
Jag behövde komma hemifrån. Det börjar bli trångt.
- Har inte du 75 rum? - Min far tar stor plats.
- När åker han hem till Metropolis? - Inte snart nog.
- Är han så besvärlig? - Raka motsatsen.
Han är hövligheten personifierad. Han vill arbeta på vår relation.
- Är det så illa? - Han har nåt i bakfickan.
- Du kan väl ge honom en chans. - Jag ger inte folk en andra chans.
Minns du den där brevpressen som jag hade på mitt skrivbord?
- Vagt. Hurså? - Jag undrar vart den tog vägen.
- När tappade du bort den? - Under stormen.
Den försvann nog bland all bråte.
Ja, du har säkert rätt.
Lycka till.
Förlåt om jag tvivlar, men detta skulle kunna vara ett soffbord.
Varför skulle jag tro er?
Det består av metaller som inte finns med i periodiska systemet.
Visa mig bevisen.
Känner ni? Det saknas en bit. Lex och jag undersökte en plats-
- när jag hittade en åttakantig skiva som har exakt samma storlek.
- Och ni tror att det var...? - En nyckel som öppnar skeppet.
- Tyvärr vill inte Lex lämna igen den. - Lex kanske inte har skivan längre.
- Var skulle den annars finnas? - Om ni kan besvara den frågan...
...så kanske ni får finansieringen.
Lana, vad gör du?
Jag lånar bara ditt teleskop för att kolla om jag kan åka hem.
- Gömmer du dig från Nell? - Hennes nye pojkvän, Dean.
- Så du är inte tokig i honom? - Inte direkt.
Men jag ljuger så dåligt så jag har böjat undvika honom.
Då har du kommit rätt.
Vad är det?
Har du varit med om att nån blivit sur för att du berättat sanningen?
Whitney. När jag sa vad jag kände och vi gjorde slut.
Så du gjorde det... Det trodde jag inte.
- Tror du att ni kan bli vänner igen? - En vacker dag... hoppas jag.
Jag önskar bara att jag gjort det tidigare.
Pete och jag bråkade. Jag vet inte om vår vänskap överlever det.
Vad bråkade ni om?
Jag önskar att jag kunde berätta.
Typiskt.
Clark börjar prata om att berätta sanningen.
När det är hans tur att öppna sig, är plötsligt allt en mörk hemlighet.
- Det är ganska personligt, Lana. - Till skillnad från det jag berättade
Vissa har lättare för att öppna sig.
Det är nog aldrig lätt för nån.
Men om man bryr sig om nån så är man skyldig dem det.
- Då borde du prata med Nell. - Du har rätt, Clark.
När man döljer sanningen kommer folk ifrån varann.
- Vad sysslar du med? - Det saknas en del.
- Var det du som stal det? - Det är åttakantigt, så här stort.
- Beätta var det är! - Jag vet vem ni är. Dr Hamilton.
Rymdskeppet tillhör nån som är mycket tuffare än ni.
- Du vet vem det tillhör. - Jag vet inget.
Säg vem det är!
Jag har kollat tidningarna och några ufo-sajter, men ingen nämner nåt.
- Är det bra eller dåligt? - Jag tänkte på Ray Wallace.
Han kanske berättade nåt för Pete.
- Det är en möjlighet. - Jag vill att du pratar med Pete.
- Det kan jag inte. - Varför inte?
Pete pratar inte med mig.
Vad har hänt?
Ni får inte bli arga nu.
Jag berättade för Pete... allt.
- Jag hade inget val. - Du kunde ha pratat med oss först.
Skulle ni ha hittat på ännu en lögn?
Pete kommer inte att berätta det.
Jag vet inte vad han tänker göra.
Hallå?
Nej, han är inte här. Vi gör vad vi kan.
Det var Petes mamma. Han är försvunnen.
Vilken bra idé. Vi har inte haft så mycket tid på tu man hand.
Det var det jag ville prata om.
- Dean är en toppenkille... - Låg mig gissa.
Du vill att det ska vara som det var.
- Märks det så tydligt? - Jag har pratat med Dean.
Jag berättade att du är självständig och att innan han ger dig fler råd-
så måste han lära känna dig bättre.
Tack, Nell. Det uppskattar jag.
Dina känslor är viktiga för mig. De är viktiga för Dean också.
Därför vill vi umgås mer, alla tre - som en familj.
Familj...?
Dean ville inte att jag skulle säga nåt förrän vi var samlade.
Jag kan aldrig hålla nåt hemligt.
Dean har friat till mig.
- Vad svarade du? - Jag sa ja!
Rymdskeppet! Jag måste få veta!
Tänker du berätta vem det tillhör?
Jag försökte bara skrämma dig. Jag vet inte vems skeppet är.
Du ljuger!
Ni är ju sjuk. Släpp mig, så kan jag hämta hjälp.
Visst... Tror du att nån hjälper mig? Läkarna vet inte ens vad det är.
- Är ni döende? - Ja.
Men först ska jag bevisa att jag inte är nån knäppgök.
Om inte du berättar vad jag vill veta så kommer du också att dö.
Hamilton rapporterar att han hittat stora mängder meteorstenar-
- spridda över ett stort område söder om väg 17.
Dessa stenar varierar i omkrets-
- från 24 mikromillimeter till 562 millimeter.
- Intressant läsning, pappa. - Lex, jag hörde inte när du kom.
Jag är förvånad. Dr Rawlings säger att dina andra sinnen har förstärkts.
- Har du pratat med Rawlings? - Han var orolig för att du rymt.
Du hade missat sjukgymnastiken.
Han sa att det värsta för dig är att vara borta från dina skötare.
Vet du hur förödmjukande det är att undersökas av arbetsterapeuter?
Hur förnedrande det är att få höra att det en dag ska kännas naturligt.
Vill du veta sanningen, Lex?
Jag var trött på att bli behandlad som ett objekt, en invalid.
- Så du utövar lite oidipuskomplex? - Liknelsen är träffande, men felaktig
Oidipus var sonen, inte fadern.
Jag åker tillbaka till Metropolis.
Så ditt plötsliga intresse för Hamilton var bara en slump?
- Hans arbete är spännande... - Han är sjuk.
Underskatta aldrig värdet av excentriker och galningar, Lex.
Hamilton sa att han hittat nån skiva, och att du har den.
- Han misstar sig. - Du skulle inte ha brutit kontraktet.
Varför säger du det?
Han du tagit dig en titt i doktorns lada nyligen?
- Har du sett Pete? - Nej, men allt blir bara konstigare.
- Sjukhusets besöksjournal... - Jag undersökte Ray Wallaces död.
Han hade besök innan han dog. Dr Stephen Hamilton.
Meteorgalningen? Jag trodde att han hade flyttat.
- Dr Hamilton besöker patienten... - Patienten dör och Pete försvinner.
- Vi har inget mordvapen, men... - Det duger. Jag kollar Hamilton.
Han höll till på Allentown Road. Han kanske har flyttat...
Clark? Clark?!
- Vad gör du? - Ser du mina spasmer?
Det beror på meteorstenarna.
Jag ska ge dig en dos som får mina skakningar att se ut som ryckningar.
- Jag sa ju att jag inte vet nåt. - Jag tror att du skyddar nån.
Hoppas att han är värd att dö för!
Lyssna på mig.
Ta nålen och stick den var du vill, för jag tänker inte berätta ett skit.
Pete!
- Lägg ifrån dig nålen. - Först ska han berätta vad han vet.
- Vad är det? - Jag är allergisk mot meteorstenar.
Skeppet är ditt, va? Öppna det!
Öppna det!
Kom!
- Du måste härifrån. - Vi måste hjälpa honom.
Det är för sent. Han är död. Kom.
Vi måste ta skeppet.
- Vad kan det göra? - Vi har aldrig lyckats öppna det.
Clark...
Jag vet att jag blev helt galen, men efter det som hände Hamilton-
- så förstår jag varför du aldrig berättade nåt. Jag är ledsen.
- Du hade anledning att bli arg. - Skönt att du inte kom till skada.
Hamilton försökte döda mig. Han kunde ha berättat om dig.
- Men du försökte rädda honom. - Jag kan inte låta nån dö.
Det kvittar vem det är.
Det är inte lätt att vara du, va?
Som tur är har jag min bäste vän.
Jag är stolt över dig.
Men jag hoppas att du inser vilket enormt ansvar det innebär.
Och det blir inte lättare.
Det är pappas sätt att välkomna dig till familjen.
Finns det nåt som passar in på Hamiltons beskrivning?
Det finns inget här, pappa.
De måste ha flyttat det. Eller också har nån tagit det.
- Kom, helikoptern väntar. - Jag åker inte tillbaka - inte än.
- Din behandling, då? - Sjukgymnasterna får komma hit.
Du stannar väl inte på grund av ditt nya intresse för rymdskepp?
Jag stannar för att jag vill ägna min ende son mer kvalitetstid.
- Bra, för det kan vara en bluff. - Jag är inte ensam om mitt intresse.
Hur snabb är du? 50 kilometer i timmen?
Ja, nåt i den stilen.
Röntgenblicken, då? Har du kollat in tjejernas...
Jag gör inte intrång i folks privatliv.
Så du har aldrig kollat in i tjejernas omklädningsrum?
- Kanske en gång. - Så ska det låta!
- Har du hållit tillbaka på planen? - En smula.
- Vad väntar du på? Visa mig. - Jag tror inte att du vill det.
Kom igen.
Du kommer inte i närheten av ringen.
Visa vad du har för krafter.
Det här blir kul.
Översättning: Staffan Fröling www.sdimedia.com