Er det noen der?
- Hva fanken tenkte du på? - Beklager, far. Det skjer ikke igjen.
- Hva er vår eneste regel i huset? - Byron blir i kjelleren.
- Og hvorfor det? - Far vet hva som er best for Byron.
Hvordan i helsike kom du deg ut?
Hvis du ikke svarer meg, så lover jeg at jeg skal...
Jeg dirket opp låsen.
Jeg lader ikke med bedøvelsespil hvis du går ut om igjen.
Det virker litt "Amityville" at du fant den på en gravplass.
Det er litt romantisk. Kjærlighetsbrev er en tapt kunstart.
Nei, i morges snappet jeg opp en lapp fra en bryter til en heiagjengleder.
Det var ikke akkurat poetisk, men han fikk fram poenget.
- Hvem tror du skrev det? - Jeg har ingen anelse.
- Hva foregår? - Lana har en hemmelig beundrer.
- Det er ingenting. - Ingenting? Det var jo så romantisk.
La nå gutten lese det.
- Det er litt klissent. - Å ja. "Clark Kent - mannen av stål".
Vi ses senere.
Det høres mer ut som en forfølger enn en hemmelig beundrer.
Takk.
Det er ganske privat.
Les det, da. Du vil nok være enig med Clark. At det er klissent.
Bildene er naive, men versemålene er ganske forfinet. Hvem skrev den?
En beundrer eller en psykopat. Det kommer an på hvem man spør.
Du høres litt irritert ut. Er alt i orden
Alle hakker på meg for diktet, så jeg er vel i forsvarsstilling.
"Ta meg med til deg, fengsle meg"
"For jeg blir aldri fri eller jaget, unntatt når du henfører meg"
John Donne. En av yndlingene mine.
Nesten så jeg skulle tro at jeg har funnet akilleshælen din.
Jeg ante ikke at du likte poesi.
Den som ikke liker poesi, har ikke innsett at det handler om forførelse.
Så fint at noen setter pris på kunstneriske uttrykk.
Det legger lista høyere for andre rivaler. Ikke sant, Clark?
- Alt er neppe så bra mellom oss... - Det går bra, Clark.
- Unnskyld at jeg spøkte med diktet. - Poesi er vel ikke for alle.
Det overrasket meg bare at du viste det til Pete og Chloe, men ikke meg.
Du kan ikke vente meg at jeg vil dele alt med deg når ikke du åpner deg.
Er det ikke snålt? Han sniker seg rundt og holder øye med deg.
Gi deg, Clark. Har du aldri beundret med noen på avstand?
Som du kan se, sir...
Eller kanskje ikke akkurat se i ditt tilfelle... Det var en tabbe.
Jeg lover at jeg ikke vil gjenta den så lenge jeg jobber for deg.
Takk, Ted. Det var en veldig oppriktig, -
om enn langtekkelig, unnskyldning.
Jeg skal hjelpe deg med å holde det løftet.
Tingene dine blir sendt til deg.
- Sparker du meg? - Du kan se det selvsagte. Det er bra.
Det var den fjerde du slukte denne måneden.
- Hvor finner du dem, Lex? - På småskoler, som Harvard og Yale.
Jeg bruker timer på å se på CV-er for å finne dem.
Ikke la deg lure av CV-er, Lex. Du må se dem inn i øynene.
Du må være øynene mine, min sønn.
- Så fiaskoene deres er min feil? - Jeg kritiserte deg ikke.
Jeg ga deg kritikk. Det er en forskjell.
Hvis jeg husker riktig, så ba jeg ikke om hjelp. Du tilbød deg.
Fint å se at tilstanden ikke har myket opp det faderlige.
Tilstanden min angår ikke saken.
Du avskyr at du ikke er universets hersker lenger.
Bare skaff en assistent som holder mål.
- Jeg tror ikke jeg ville gjort det! - Neppe. Men ingen er perfekte.
Da børsen åpnet mandag morges, -
- sank LuthorCorp-aksjen etter uker med spekulasjon...
Jeg kunne heller ikke hørt på den monotone stemmen.
- Hvem er det? - Martha Kent.
- Jeg håper at jeg ikke forstyrrer. - Nei, du er en velkommen avbrytelse.
Jeg skulle hente Lex' grønnsakssjekk. Han pleier å legge den klar månedlig.
Tilstedeværelsen min har nok gjort Lex' strenge rutiner om til et kaos.
Han er nok glad for å ha dere her, selv om han ikke kan uttrykke det.
Antakelsene dine er sjenerøse.
"Kursraset rystet investorer."
"Lionel Luthor skylder på kvartalsrapporten..."
Det er vel bare et røykteppe? Du vil skremme investorene på forhånd.
Jeg ante ikke at Martha Kent hadde en sånn sans for forretninger.
Er ikke talentene dine bortkastet på å dyrke økologiske grønnsaker?
- Jeg tar det som en kompliment. - Det burde du gjøre.
Jeg kjøpte dette i antikvariatet.
Edgar Allan Poe? Du vet virkelig hva du skal velge, mor.
Jeg leste et par sider. Jeg forsto ikke noe av det.
Jeg er overrasket.
Han skriver om smerte og lidelser. Og folk som blir levende begravd.
Byron. Jeg vet at du er opprørt. Men det er bedre sånn.
- Hvordan kan du la ham gjøre dette? - Du har utsatt faren din for nok.
- Vær glad for at alt er som vanlig. - Fedre jakter ikke på normal ungdom.
Jeg vil ikke høre ett ord til. Hold deg til bøkene, og hold kjeft.
Alt skal gå bra.
Hva er det jeg gjør? Det er jo sprøtt.
Vent! Jeg fikk diktet ditt. Det var vakkert.
Syns du virkelig det?
- Hva heter du? - Byron.
- Som dikteren? - Som granonkelen min.
Men det er ikke noe poetisk med ham.
Hvorfor legger du igjen disse diktene til meg?
Fordi du inspirerer meg.
- Nei, ikke gjør det! - Gå vekk fra henne!
- Er du uskadd? - Ja.
Jeg kan ikke fatte at jeg besvimte.
- Beklager at jeg skremte deg. - Det gjør ikke noe, Clark.
Du beskyttet en vakker, ung dame. Det var ridderlig.
Du er heldig som har en kjæreste som bryr seg så mye om deg.
Clark er bare en venn. En overbeskyttende venn.
"Hvis jeg ditt øyes skjønnhet skildret sant,"-
- "i friske rytmer all din glans ga ord", -
- "de ville si 'Det er dikterløgn og tant'", -
- "slik himmelsk pryd bar ingen mann på jord."
Så vakkert.
- Hvilken dikter skrev det? - Shakespeare.
Det er ufattelig å bli undervist hjemme og aldri få treffe noen.
Man savner ikke det man aldri har hatt.
- Er foreldrene dine strenge? - De tenker bare på mitt beste.
Herregud, det er jo melkebilen.
- Hvor mye er klokka?! - Kvart på fem.
Hvis foreldrene mine våkner...
- Vi kan følge deg inn. - Nei, det trengs ikke.
Byron! Skynd deg!
Jeg advarte deg mot å dra, gutt.
Nei, nei!
- Byron? - Gå vekk!
Jeg bør ikke se dere nær sønnen min igjen!
Forsvinn, før jeg skyter dere for eiendomskrenkelse!
- Tilbød Lionel Luthor deg en jobb? - Jeg ble like overrasket som deg.
- Hva sa du? - At jeg ville snakke med deg.
Jeg har jo tenkt på å begynne jobbe igjen.
Hvorfor med ham? Han har alltid baktanker.
Jeg vet alt om Lionel Luthor. Men vi trenger pengene.
Og jeg trenger en større utfordring.
Jeg forstår det. Livet på gården er blitt for kjedelig for deg.
Jeg mente det ikke sånn. Nå kan jeg få bruk for utdannelsen min.
- Og sette privatlivet vårt i fare? - Stoler du ikke på meg?
Jeg vil gjøre dette.
Clark?
- Har dere vært ute i hele natt? - Nei. Det er ikke sånn som du tror.
Vi traff en gutt, og vi tror at foreldrene hans mishandler ham.
Mrs. Moore?
- Jeg vil snakke med sønnen din. - Det går dessverre ikke, sheriff.
- Hvor er han? - La sheriffen ta seg av dette.
- Han har ikke gjort noe galt. - Jeg vet ikke hva som foregår her.
Men sønnen vår er død.
- Han druknet for åtte år siden. - Vi traff ham i går kveld.
- Sønnen min sier at du truet ham. - Jeg har aldri sett ungdommene før.
Det har tatt masse år å komme over dette, og så dukker dere opp sånn.
Hva slags foreldre oppdrar barn som kan gjøre noe så fælt?
Jeg beklager dypt. Vi bør nok gå nå, Jonathan.
- De lyver. - Vi så ham gå inn i huset!
- Dette er en vanskelig situasjon. - Ja, men hva om gutten er i vansker?
Vi vil ikke ha det på samvittigheten.
Jeg får en ransakelsesordre.
Den forpinte kunstneren din tilhører nok "Døde dikteres selskap".
- Her er dødsattesten fra legen. - Den må være falsk.
Jeg stoler på dømmekraften deres, men kan det ikke være...?
Et spøkelse ville neppe stappe i seg 3 sjokoladekaker og 2 cappuccinoer.
Jeg sjekket legen i datamaskinen, og jeg fant noe veldig interessant.
For åtte år siden ledet han en studie på Metron farmasøytiske.
- Og Byron var med på studien? - Ungdommer med antisosial atferd.
Det høres ikke ut som Byron.
Kan vår nye Shakespeare ha satt unge Julies hjerte i brann?
Fint å treffe en som er så ærlig om følelsene at jeg slipper å gjette.
- Vi må lete etter Byron. - Nei, vi må se hva sheriffen finner.
Chopin? Jeg trodde du syntes at han var litt for sentimental.
Nei, Lex. Men jeg syns at han iblant er for grovkornet.
Iblant.
Jeg merker på tonen at du er sint på meg. For hvilke overtredelser?
Jeg intervjuet nye kandidater i går.
Så fikk jeg vite at du har ansatt Mrs. Kent. Hva er du ute etter der?
Martha er en svært... dyktig kvinne.
En så urokkelig hederlighet... er svært uvanlig.
Og rent tilfeldigvis en av de få samfunnsstøttene her-
- som kan få en foraktet magnat godtatt av Smallvilles innbyggere.
Jeg har ikke tenkt sånn på det. Det er vel en uventet fordel.
La familien Kent være i fred. De betyr mye for meg.
Jeg lurer på hva de vil si hvis du blander deg i deres saker.
Tror du at de ønsker deg velkommen i familien hvis du er snill gutt?
Det ville være en forbedring.
Zeus hadde en sønn, en adoptivsønn, -
- som trodde at han kunne finne et hjem blant de dødelige.
Vet du hva som hendte med velmenende Prometheus?
Faren lenket ham til en klippe, og gribber spiste leveren. Hvordan det?
Han var udødelig, Lex. Hvor mye han enn ville unnslippe sin egen verden, -
- gudenes verden, så gikk det ikke. Det var umulig.
Skader du familie Kent på noen måte, er vårt vennlige forhold brått slutt.
- Vi skulle jo vente på sheriffen. - Jeg må vite om Byron er her.
Du er rene dr. Doolittle.
Det er som en dyrehage for våpengærninger.
Det er noe under teppet. Det er bly, så jeg kan ikke se igjennom det.
Godt å vite, hvis jeg skal skrive en bruksanvisning.
Hold øye med døra.
Byron? Hva har de gjort med deg?
- Det er ikke sånn som du tror. - Jeg skal ta deg med vekk herfra.
- Hvordan klarte du det? - Låsen var rusten. Kom!
- Nei! Jeg skadet far om dagen! - Ingen fortjener å ha det sånn.
- Du forstår det ikke! - Tro meg, jeg forstår mer enn du vet.
Nei! La meg være!
- Går det bra, Byron? - Du burde hørt på meg!
- Hva er det du glor på? - Alt i orden, Byron.
La meg være i fred!
Pete?
Pete! Jeg traff moren din nede. Går det bra med deg.
Legen sier det er en hårfin fraktur. Vittig, for alt unntatt håret verker.
Vennen min.
Det burde følge en helseforsikring med å være en del av denne familien.
- Du skulle jo vente på sheriffen. - Byron var lenket fast i kjelleren.
- Han dro en Jekyll og Hyde ute. - Jeg prøvde å stoppe ham...
Du prøvde? Hvor stor forandring snakker vi om?
Dere burde ikke være her. Mannen min kommer snart hjem.
Sønnen min føler seg ansvarlig. Vi vil hjelpe til.
Dere kan bare ikke fatte hvor vanskelig det var for oss to.
Dere syns nok at vi er forferdelige foreldre.
Hvorfor forandret Byron seg da han kom ut i dagslyset?
En av medisinens bivirkninger. Han kan ikke være ute i dagslys.
Jeg skulle ønske vi aldri var blitt med på det kaoset. De lovet...
...at medisinen skulle gjøre ham bedre. Gjøre ham normal.
Det må være noen som kan hjelpe sønnen deres.
Vi har prøvd alt. Dr. Jenkins så seks andre gutter dø-
- da han prøvde å oppheve bivirkningene.
Byron var koblet til masse apparater, -
som om han var et romvesen!
- Derfor fikk dere falsk dødsattest? - Vi ante ikke hva vi skulle gjøre.
Vi låste ham til slutt inne i kjelleren. Han gråt i flere dager.
Han forsto ikke hvorfor han måtte holdes her nede.
Vi følte oss som uhyrer.
Kan Byron forandre seg tilbake hvis jeg får ham bort fra sollyset?
Ja. Men han er så sterk nå. Jeg vet ikke om noen klarer det.
Jeg traff nettopp Pete. Takk for at du ringte.
- Lana... - Hvorfor løy du for meg?
- Byron er vennen min. - Du måtte ikke bli skadet.
Er det det, eller stoler du ikke på meg?
- Du har ikke truffet Byron, hva? - Nei.
I så fall ville du visst det. For jeg er ærlig.
Jeg vet hvorfor vår Shakespeare ble forvandlet til fribryter.
Er det bare meg, eller ble det kaldt her?
- Hva har du funnet ut? - Medisinen Byron fikk i forsøket...
- ...påvirket adrenalinnivået. - De lette etter en kur for det.
- Vi må finne det legemiddelfirmaet. - Metron stengte før studien var over.
- Hvorfor gjorde de det? - Clark får spørre sin mors sjef.
- Så Lionel Luthor eier Metron? - Mer "lys framtid" fra LuthorCorp.
- Jeg skal snakke med Lex. - Pete ba om å få sin PlayStation 2.
- Hvor skal du? - Lete etter Byron.
- De er ute og leter etter ham. - Skal jeg bli her og servere kaffe?
Nei, men du skal være forsiktig.
Ikke gå for nær hvis du ser ham. Ring noen.
Byron?
Det er meg. Lana. Jeg vil hjelpe deg.
Jeg var der nede i åtte år! Jeg går ikke tilbake!
Du kan skade folk når du er sånn. Den Byron jeg traff, ville ikke det.
Dette var LuthorCorp. Clark snakker med Luthors sønn. De finner en kur.
- Det fins ingen kur! - Nei, Byron!
Jeg vil ha deg!
De gjorde meg om til en ingen kan være glad i. Selv ikke du!
Enda en flekk på navnet Luthor.
Min far gir meg litt av et ettermæle.
Du kan varsle moren din. Det er sånt hun opplever når hun jobber for far.
Moren min kan ta være på seg selv. Hun har ikke vært så gira på lenge.
Jeg ble ærlig talt overrasket, Clark.
Forsøkene mine på å hjelpe familien med økonomien blir alltid avfeid.
Da sved det litt å se navnet hennes på fars lønningsliste.
Det var ikke akkurat en enstemmig beslutning.
Far er et symbol på familietvister. Synd at det sprer seg.
Se sånn på det: Faren min er ikke sint på deg denne gangen.
Jeg skal undersøke Metron og se hvor far gjemte de berømte likene.
Nå må jeg bort på fabrikken. Noen Luthorer må jobbe for føda.
- Er trafikken blitt så ille i byen? - Far. Håper din mor liker helikoptre.
- Vi flyr ikke så ofte. - Tro meg, det forandrer seg nå.
Vi snakkes senere, Clark.
Pass hodet!
Det er denne.
Er det første gang du flyr i et helikopter?
Jeg ventet ikke en tur til Metropolis på den første dagen.
- Da tar vi av, Bob! - Ja, sir.
- Hva er det som skjer?! - Jeg vet ikke!
Hva er det som skjer?!
- Hva er det? - Vi må ut herfra! Kom!
Luthor!
Du gjorde dette mot meg!
Hva er det du snakker om?
Jeg vil ikke skade deg, Byron!
Nei! Du kan ikke stoppe meg!
Clark?
Det er i orden, Byron. Det vil ordne seg.
Clark.
Her er litt lett lesing.
Limericks er en tapt kunstart.
Jeg husker ikke at vi sloss. Det er utrolig at jeg ikke skadet deg.
Noen har bare flaks.
- Hvordan går det med håndleddet? - Den blir nok bedre på noen dager.
- Jeg kan ikke fatte at jeg... - Ikke tenk på det.
- Jeg vet at det ikke var deg. - Du var modig som fant meg.
En venn sa til meg at jeg måtte være forsiktig. Jeg burde hørt på ham.
Får jeg se på hånden din?
- Er du uskadd, far? - Jeg er forholdsvis helskinnet.
- Takket være Martha og Clark. - Clark?
Han er en bemerkelsesverdig, ung mann.
Hei, Lex. Jeg snakket med stiftelsen. De kan overføre midlene rett til deg.
Vasker du allerede penger for faren min etter sju timer?
Jeg overtaler ham til å forske mer på Byrons tilstand.
- Vi driver ikke med veldedighet. - Det forklarte jeg.
Jeg forklarte at det blir billigere å gi gutten et normalt liv-
- enn å annonsere for å gjenopprette forbrukernes tillit.
Papirene er klare til undertegning i morgen. Vi ses i morgen.
Lex? Jeg merker hånfliret ditt herfra.
Pass deg, pappa. Snart kan din nye assistent endre alle prioritetene.
Du forduftet i går kveld, som du pleier.
Jeg tenkte at du og Byron ville være alene.
Sonetter?
- Det er da ikke det du pleier å lese. - Jeg tenkte at jeg kunne lære noe.
- Hva syntes du? - Det var ikke noe for meg.
Et ærlig svar. Det liker jeg.
Jeg er lei for at jeg ikke sa alt med en gang.
Det er i orden. Jeg ble så redd da jeg møtte Byron.
Den første jeg tenkte på, var deg.
Jeg tenkte: "Clark ville visst hva vi skulle gjøre hvis han var her."
Jeg trodde jeg kunne redde ham. Men jeg gjorde bare alt verre.
Det er ikke noe galt i å ville hjelpe en venn.
Jeg håper at Byron blir bra igjen.
- Plager det deg ikke at han er så... - ...annerledes?
Hvis man virkelig liker noen, så godtar man alle sidene deres.
Men man kan ikke gjøre det før de vil dele alle sidene med en.
Jeg tror at folk som Byron...
...skjuler en del av seg selv for ikke å skremme bort folk.
Man må ta den risken hvis man vil komme nær innpå noen.
Hva om risken er for stor å ta?
Da kan man gå glipp av noe som kan være ganske så fantastisk.
Tekst: Tor Hundstad Iyuno-SDI Group