- Clark, du kommer för sent! - Jag skyndar mig allt vad jag kan.
- Så snabb, och ändå så långsam. - Det är ett mysterium för mig med.
- Lagade inte jag din väckarklocka? - Jo, men jag råkade mosa den.
- Jag är nog ingen morgonmänniska. - Det har du nog efter din mamma.
Hon skulle kunna komma för sent till sitt eget bröllop. Det var hon också.
- Jag satt uppe och pluggade. - Jag måste köra din mor till jobbet.
- Vill du ha skjuts? - Nej, jag sinkar er bara.
Hera lackar till för att Zeus bedragit henne med en dödlig-
- så hon skickar en massa ormar som ska döda Herkules.
Det är bara ett familjegräl av dionysiska proportioner.
De hör hemma i Ricki Lake.
- Han var faktiskt otrogen. - Då får hon leka "Farligt begär"...?
Det finns inget argare än en hånad kvinna.
Hej, Clark.
- Känner vi varann? - Nej...
Jo.
Jag är din mamma, Clark.
- Det är ett misstag. - Det sa jag också.
Men hon sa att jag måste vänja mig. Jag fick hennes mobilnummer.
- Hon sa att jag kunde ringa henne. - Du ska inte ha med henne att göra.
Det blir svårt att undvika henne. Hon har just köpt hus - i Smallville.
Byrån som skötte adoptionen var Metropolis United Charities.
Det var de som Chloe berättade om. Jag trodde att de bara skötte min.
- Det trodde jag också. - Berätta vad som hände, pappa.
- Det är inte så viktigt just nu. - Hon måste lämna dig i fred.
Folk får inte börja undra över var du kommer ifrån.
Mrs Kent, jag vet vad ni tänker.
"Hon gav bort sitt barn. Vad gör hon här efter alla dessa år."
Tanken slog mig.
Miss Dunlevy, ni menar säkert väl.
Och ni har gjort er stort besvär att hitta Clark, men han är inte er.
Min Lucas var det enda barn som lämnades till United Charities.
Clark var det enda barn som de förmedlade.
- Vi är Clarks juridiska föräldrar. - Jag vill inte ta Clark ifrån er.
Jag vill bara få lära känna honom.
Att lämna bort Lucas var det värsta jag gjort.
Jag gjorde det inte för att jag ville utan för att jag var tvungen.
Jag hoppas verkligen att ni hittar Lucas...
...en vacker dag.
Men jag måste be er att aldrig besvära min familj eller Clark igen.
Nej...
Visst, du får låna min dator.
Du har fått e-post från Rachel Dunlevy.
- Har du läst min e-post? - Du skulle sluta rota i min adoption.
Jag skickade ut några meddelanden för att se om jag fick några träffar.
Så du sa "kolla in min vän Clark"?
Du måste tro mig. Jag sa inget om dig.
Är det en slump att hon dök upp och utgav sig för att vara min mor?
- Hon kanske är din mor. - Du har inte ensamrätt på mitt liv!
- Hon kan ju vara din biologiska mor. - Ställer jag frågor om din mamma?
Hon har inte visat sig här på år! Leta rätt på henne.
Jag vet var hon är. Skillnaden är att hon inte är intresserad av mig.
Eftersom du aldrig tänker prata mer med mig, så är det nåt du bör veta.
Metropolis United Charities grundades av Lionel Luthor.
Jag är ännu nyfiknare nu än när jag fick ert meddelande.
- Men vad har det med mig att göra? - Du och Clark är visst goda vänner.
Du kanske kan prata med Clark och be honom att ge mig en chans.
Miss Dunlevy, Jonathan Kent ser inte mig som en bra förebild.
Jag vill inte att Clark råkar illa ut
Inte ens för att lära känna sin mor?
Jag beklagar, men jag kan inte göra det.
Jag hade inte tänkt ta upp det... Jag arbetade som sköterska åt din mor.
- Kände ni min mor? - Och din far.
Vi kom varann mycket nära.
Han gjorde mig gravid och fick mig att adoptera bort barnet.
Så ni påstår att Clark och jag...?
Han är din bror, Lex.
Chloe! Jag har letat efter dig.
- Vad är det? - Clark och jag har bråkat.
- Om vad då? - Min patologiska nyfikenhet.
- Hur mår du? - Vi kan prata om det senare.
- Förlåt att jag vältrar över det. - Det är det vänner är till för...
Precis. Vad ville du prata om?
- Han heter Henry Small. - Som i Smallville Smalls?
Vår allra första familj.
- Vem är bruden som limmar? - Min mamma.
- Förlåt, Lana... - Det gör inget. Du visste inte det.
Han kan vara min biologiska far.
- Är du okej? - Jag tror det.
Jag vill veta allt om honom. Jag tänkte att du kunde hjälpa mig.
- Men om det känns jobbigt... - Jag är faktiskt smickrad.
Det är skönt att nån litar på mig.
- Då gör du det? - Jag kan ta reda på hans betyg...
...hur många obetalda p-böter han har och om han använder tandtråd.
Men om du vill veta vem han är så ska du använda dörrklockan.
- Clark? - Ta en säck.
Luthor grundade United Charities. Varför var han inblandad i det här?
- Kan nån berätta vad som händer? - Jonathan, han måste få veta det.
När meteorregnet föll insåg jag att inget skulle bli sig likt igen.
Vad händer?
Martha...
Teddy!
Se upp!
- Hur är det fatt? - Min son... Han...
Ta er samman. Var är er son?
Hjälp till.
Vad har hänt? Hans hår...
- Går det inte fortare? - Vi kör så fort vi kan.
Vad har ni där bak? Det sinkar oss.
- Hur är det med er son? - Chockad, men han klarar sig.
- Ni räddade honom. - Jag är glad att jag kunde hjälpa er.
- Jag vet inte ens vad ni heter. - Jonathan Kent.
Trevligt att träffas, mr Kent. Om det är nåt jag kan göra...
...ring mig.
Jag menar det, mr Kent.
Du är en hjälte, pappa. Varför har du dolt det?
Ethan... kan vi göra nåt för dig?
Det är en kvinna i stan som påstår sig vara Clarks mor.
- Hon har begärt ett DNA-test. - Men hon är inte min mamma!
Det är det testet ska bevisa. Nån får komma hit och ta testet.
Labbet analyserar det i morgon. Det är snabbt överstökat.
Ni har inget att vara rädda för.
...dessutom är det en skamfläck.
Nej! Ni dumpar där.
Vad menar ni?! Jag struntar i vad kraftbolaget säger.
Dumpningen är olaglig....Hallå?
- Mr Small? - Vad är det?!
Ursäkta mig. Jag tar mig inte an några fler juridikstuderande nu.
Nej, jag läser inte juridik.
Jag vet vem du är.
- Gör ni? - Ja, du driver fiket i stan.
Just det. Jag har inte sett er där.
Det lär du aldrig få göra. Jag bojkottar det.
- Har ni nåt emot kaffe? - Nej, men jag ogillar Luthors.
Lex är bara en passiv delägare.
Det sa man om nazisterna också. Se vad som hände. Vad heter du?
Lana Lang.
Ni kände min mamma.
Var har du fått tag i det här?
Jag hittade det.
- Älskade ni henne? - Vad vill du att jag ska säga?
Det är historia. Det kvittar.
Kan du sluta leka världsförbättrare och hjälpa mig en stund?
- Lana... - Jag tror att ni kan vara min far.
- Kommer du, älskling? - Ett ögonblick, bara.
Du har misstagit dig. Jag har en familj nu.
Snälla, besvära mig inte igen.
Så där. Det gjorde väl inte ont?
Jag hör av mig.
- Pappa... - Vi var så illa tvungna, Clark.
- Och när de kollar Clarks DNA...? - Om jag ens har DNA.
Vi måste se till så att ingen får chansen att analysera provet.
Här är det.
Där.
Det är rena "mission impossible".
Förutom att jag är bra på att snacka så fattar jag inte vad jag gör här.
Jag behöver din saliv.
Ni kan andas ut. Vi bytte ut det och ingen såg oss.
- Jag är ledsen för det här... - Det är inte ditt fel. Det hör till.
Jag måste jobba på skördetröskan.
Allt gick bra. Varför är pappa arg?
Det här har varit jobbigt för honom. Han sa att det skulle förfölja oss.
Varför gjorde han det?
Berätta, mamma. Varför behövde ni Lionels hjälp?
Du kan inte ana vilken press det var.
Plötsligt hade vi en liten människa. Vi visste inte vad vi skulle göra.
- Tur att din mor sparade allt. - Vi kan inte behålla honom.
Det känns som om det finns ett skäl till att han är här.
Han är precis det jag önskade mig i blomsteraffären i morse.
När började Martha Kent tro på magiska trollspön?
När jag fick syn på den här pojken.
Ta med honom upp. Fort!
Ett ögonblick.
God kväll, Jonathan.
Jag såg resterna av din pickup. Jag ville kolla så att allt var bra.
Vi är bara lite omskakade. Det finns nog dem som behöver din hjälp mer.
- Vem är lillen? - Han smet. Han är så stark.
- Det är... - ...Clark.
Jag tänkte att mitt efternamn skulle bli ett bra förnamn.
Du är den förste i Smallville som får träffa vår son.
Han är adopterad, naturligtvis. Vi hämtade honom i morse.
Jag visste inte att ni skulle adoptera.
Du vet hur vi är, Ethan. Vi håller oss för oss själva.
Grattis! Det är skönt att nåt bra händer mitt i all den här tragedin.
Han hade rätt. Du var det enda bra som hände den dan.
- Så du bara hittade på allt? - Jag kunde inte berätta sanningen.
När det väl kom ut, så visste jag att vi var tvungna att hitta på nåt.
Vi ringde Lionel Luthor och inkasserade tjänsten.
Han ordnade allt.
Varför höll ni det hemligt?
Hoppas att jag inte stör nåt viktigt.
Inte alls, Lex.
Önskar du dig aldrig en storebror?
Jag har klarat mig bra på egen hand.
Rachel Dunlevy sökte upp mig.
Hon säger att vi har några kromosomer gemensamt.
Min fars kromosomer, för att vara exakt.
Menar du...?
Jag fick utseendet i familjen.
Hon är inte min mamma.
Jag är lika skeptisk som du.
Det kan vara en bluff för att lura min far.
- Har du frågat honom om det? - Först vill jag ha mera fakta.
Men det är inte så svårt att gissa. Min far har utnyttjat många.
Stör det inte dig? Jag vet hur nära du stod din mor.
Det faktum att det plågade henne stör mig.
Alla äktenskap kan inte vara lika stabila som paret Kents.
Jag sa till miss Dunlevy att man inte kommer med såna anklagelser-
- utan att ha DNA-bevis.
Vad tror du, Clark?
Tror du att vi kan vara bröder?
Det vore coolt, men det är vi inte.
Rachel?
När vakten ringde och sa att du var där, så trodde jag honom inte.
- Jag trodde att vi var överens. - Du har fifflat med DNA-testet.
Vad då? Vad pratar du om?
Clark Kent är vår son, det vet du!
Du är dig lik, Rachel. Du är fortfarande helt irrationell.
Nej! Det enda irrationella jag gjort var att låta dig ta mitt barn.
- Du blev rikligt kompenserad. - Jag satt sju år på mentalsjukhus.
- Du behövde hjälp. - Jag behövde ett hem och en familj.
Men när du var klar med mig så kunde jag glömma det.
- Du skulle fortsatt behandlingen. - Jag behövde ingen behandling.
Du ville bara ha mig ur vägen.
- Jag tänker avslöja dig. - Avslöja mig? För vem då?
Min fru är död. Det vet du.
Är du fortfarande lika vacker?
Du är underbar.
Du måste gå vidare.
Glöm det som varit. Om du behöver hjälp så kan jag ringa dr Friedberg.
Han kan mer än gärna ordna en plats åt dig på kliniken.
Miss Dunlevy?
Hur är det fatt?
- Det var ingen dålig fångst. - Pappa hjälpte mig att dra upp den.
Du har tur som har en så bra far.
Jag hörde att du och Chloe bråkade.
Oroa dig inte. Hon sa inget mer. Det är väl de vanliga hemligheterna.
Chloe lovade mig. Det är en kvinna i stan som påstår sig vara min mor.
- Finns det nån möjlighet? - Inte en chans.
- Dök hon bara upp ur det blå? - Hon hoppade på mig i skolan.
Vem gör nåt sånt?
Minns du den där killen på fotot?
Jag fick reda på vem han är. Han heter Henry Small.
Jag gick hem till honom.
- Hur gick det? - Han hatar the Talon.
Han hatar Luthor, kallade mig nazist och sa åt mig att inte visa mig där.
Så bra...
- Förlåt. - Det är okej.
Jag har klarat mig bra utan en far. Jag vet inte varför jag behöver en nu
Det vet jag.
Vi är olika, Lana. Vi får inte träffa våra biologiska föräldrar varje dag.
Om jag fick chansen att träffa mina biologiska föräldrar...
...så skulle jag inte ge upp så lätt.
- Nej, nej, nej. - Var är jag?
Du är hos mig. Jag köpte huset för pengarna jag fick av din far.
Jag sparade dem. Jag fixar till det så att Clark ska känna sig hemma.
- Jag vet hur svårt det måste vara. - Nej, det gör du inte.
Alla förlorade år... Martha Kent fick baka födelsedagstårtorna.
- Marta Kent fick torka hans tårar. - Så nu får du kidnappa mig?
Jag ville inte göra det, men din far gav mig inget val.
Om min far ljuger och vi är bröder så vill jag också få reda på det.
Vad hjälper det att hålla mig fången?
Antingen talar din far sanning eller också förlorar han sin son.
- Vad är det? - Rachel Dunlevy har kidnappat Lex.
Om inte jag kallar till presskonferens och berättar-
- att Clark är min son, så dödar hon Lex.
- Vad bra att jag hittade dig. - Det väntade jag mig inte att få höra
Vi sa saker som vi ångrar. Jag gjorde i alla fall det.
Jag skulle bränna mitt presskort om det skulle vara till nån hjälp.
Nej, det skulle du inte. Dessutom behöver jag det nu.
Om hon har köpt ett hus i Smallville så måste det finnas registrerat.
Jag ångrar det jag sa om din mor.
Det är lugnt. Alla har familjehemligheter.
Hon stack när jag var fem. Min pappa försökte laga våfflor.
Han förklarade aldrig varför hon stack. Det var mysko.
Jag är ledsen.
Det är jobbigt att tänka att man inte är värd att älska.
Så får du aldrig tänka.
Inga uppgifter om Rachel Dunlevy.
- Testa med Lucas Luthor. - Det där får du förklara sen.
Bingo! Där är hans adress.
Tack för att ni kom med så kort varsel.
Jag har ett viktigt tillkännagivande som rör min familj.
Min son, Lex Luthor, är kidnappad.
Tills hans kidnappare vill jag säga: Jag ger aldrig efter för era krav.
- Nej! - Om ni skadar honom...
...så kommer jag inte att vila förrän ni är infångad och inspärrad.
Det har alltid varit vår policy att aldrig förhandla med kidnappare.
Din far har just dödat dig.
Vem är du?
Det är det jag har försökt säga. Jag är inte din son.
Säg bara till om ni vill ha nåt.
Trevligt ställe. Färgstarkt.
- Mr Small... - Säg Henry.
Vill du ha kaffe?
- Naturligtvis inte... - Vanligt kaffe blir bra.
Jag fick ditt brev och ja, du överrumplade mig.
Men som du beskriver dig själv så kan du ha ärft det av mig.
- Så du är min far? - Jag vet inte.
Men jag vill ta reda på det.
Rachel togs in på en privat klinik.
Även om hon försöker berätta vad du gjorde, så lär ingen tro henne.
- Jag tycker synd om henne. - Det gör vi alla.
Jag är glad att vår familj är intakt.
Inte ens Lionel Luthor kunde skilja oss åt.
Men Lionel hjälpte oss. Varför hatar du honom så mycket?
När han kom med adoptionspappren så trodde jag att det slutade där.
Mr Kent!
- Mr Luthor... - Kalla mig Lionel, snälla.
Lionel.
Allt ska vara i sin ordning.
Tack. Tack för att du kom hit, det hade du inte behövt göra.
- Vi tar med Lex till Metropolis idag. - Underbart! Skönt att han repar sig.
Jag vill att du gör en sak åt mig.
Du har säkert hört att bröderna Ross tvekar att sälja fabriken till mig.
- Det är väl dina vänner? - Ja...
Prata med dem. Övertyga dem om att jag ser till Smallvilles bästa.
- Det kan nog få dem att ändra sig. - Det där angår inte mig, mr Luthor.
Jag förstår.
Vad rädd om det där pappret. Tänk om myndigheterna anar oråd.
Hotar du mig?
Naturligtvis inte. Jag ber bara om en liten tjänst.
Så du övertalade dem att sälja?
Jag hjälpte familjen Luthor att få in en fot i den här stan.
Föroreningar, dumpning av gifter, alla som blev lurade... Petes familj.
- Inget av det hade hänt annars. - Det kunde inte du veta.
Jag visste precis vem Lionel var.
- Varför sa du inget till mig? - För att du hade klandrat dig själv.
- Du skyddade mig. Det är mitt fel. - Nej! Det får du aldrig tro.
Det var mitt beslut. Det är mitt fel.
Bara mitt.
- Är det du, Lex? - Jag lever, men inte tack vare dig.
Du är en överlevare. Hon tänkte inte döda dig.
- Men hon gjorde ett bra försök. - Jag kunde inte ge efter för henne.
Som du gjorde för alla år sen.
Jag... älskade din mamma innerligt.
Men jag var ingen perfekt make. Jag gjorde snedsteg.
- Du kommer också att bli frestad. - Vi pratar inte om mig, pappa.
Vi pratar om Rachel Dunlevy. Bar hon på din son, eller inte?
Jag visste inte att hon var gravid. Hon dök bara upp med ett barn-
- och krävde att jag skulle lämna din mor och gifta sig med henne.
- Så du mutade henne? - Hon var sjuk. Hon hotade mig.
Din mor var för sjuk för att orka med en skandal.
- Din idealism är inspirerande... - Jag gjorde det jag trodde var bäst.
Jag placerade barnet hos en lämplig familj.
- Inte familjen Kent? - Kent? Var inte fånig!
Var är han då?
Han...
...dog innan han hann fylla ett år.
Du får ursäkta mig. Jag är väldigt trött.
Det har varit en lång dag.
Visst, pappa.
Översättning: Staffan Fröling www.sdimedia.com