"Rörmokare dygnet om" är en myt. De kan komma tidigast i morgon.
Så dags behöver du en snorkel. Jag försöker.
Fel håll!
Jag behöver en rörtång!
- Hur gjorde du det? - Jag vred tills det slutade.
En vacker dag kanske jag listar ut Clark Kents hemlighet.
Du vet de som flyttade in i ditt hus. De har en katt som hälsar på ibland.
Jag har försökt snacka med honom, men han är inte lika trevlig som du.
Jag medger att jag saknar det där solnedgångarna.
Ja... det blir inte detsamma när man ser dem ensam.
Det börjar bli sent.
Ja...
Jag ska lägga tillbaka den här.
Har du hört nåt från det militära?
Jag är väldigt orolig. Whitney har varit saknad i en månad.
De har skickat tillbaka hans tillhörigheter till hans mamma.
Hon lämnade tillbaka mitt halsband.
Ska du börja ha på dig det igen?
Det känns inte rätt. Jag vill veta att han är i säkerhet först.
Om nån klarar det så är det Whitney.
ACEHPROVINSEN, INDONESIEN
Detta är meningslöst. De tror att vi är döda.
Vi ska ta oss hem igen, hör du det. Jag ska hem och träffa Lana igen.
Tillbaka till Lana och Smallville...
Fortsätt!
Jag har ett bloss kvar. Vi måste ta oss till bron!
Är du oskadd?
Upp med dig!
- Jag vill inte dö! - Ingen kommer att dö, jag lovar.
- Överreagerar ni inte nu? - Nej.
Man tror att man vet allt om nån, men allt kanske visar sig vara lögn.
De döpte ett telefonbolag efter honom och nu säger de att Bell stal idén.
Jag är lika knäckt som när jag fick veta att Betsy Ross ritat vår flagga.
- Hon var ju min förebild! - Var Betsy Ross din förebild...?
I första klass, ja. Ena dan var hon en pionjär, sen en vanlig sömmerska.
En efter en berövas vi våra hjältar.
Det är vinterfestival i helgen. Min mamma ska ha ett stånd där.
- Jag tänkte att vi kunde åka dit. - Jag vet inte.
Jag måste jobba några extraskift.
Jag vet att du är orolig för Whitney, men det hjälper inte att slita ut sig
Det är okej att ha lite roligt.
- Du har rätt. - Följer du med då?
Ja, räkna med mig.
Whitney!
- Jag har saknat dig så mycket. - Jag fattar inte att du är här.
- Roligt med lite goda nyheter. - Mrs Fordman måste vara så lättad.
Ja...
- Du verkar inte särskilt glad. - Jag är glad att han är oskadd.
Det är bara det att... Jag vet att det låter själviskt.
Det började bli bättre mellan mig och Lana och... nu är han tillbaka.
- Jag trodde att de hade gjort slut. - Nu anordnar hon en fest på Talon.
Du tänker väl gå dit?
Jag vet inte om jag klarar det.
Du måste åsidosätta dina känslor.
Whitney riskerade livet för vårt land och han ska hyllas som en hjälte.
Skönt att allt är som vanligt igen. Min son och skolans sötaste flicka.
- Du trodde väl att jag var död. - Jag gav aldrig upp hoppet.
När jag var där ute... Att få se dig igen var det enda som höll mig uppe.
Vad är det?
- Du vet det där videobrevet... - Videobrev? Hur löd det?
Du måste veta en sak om mig, Lana.
Min pluton hamnade i bakhåll. Jag träffades av en explosion.
När jag vaknade så hade jag minnesluckor.
Läkarna vet inte om det kommer tillbaka.
En sak som jag aldrig ska glömma är hur mycket jag känner för dig.
Jag vill att allt ska bli som förut.
Ursäkta att jag är sen. En patient fick hjärtstillestånd.
Men patienten mår bra, om du undrar.
Du sa att du aldrig träffat min far.
- Vem tog de här? - En privatdetektiv.
- Lät du skugga mig? - Nej, jag lät skugga min far.
Det måste finnas ett skäl till mötet, om inte ni båda gillar att mata duvor
Hur länge har du jobbat åt honom?
Det tog mig fem dejter att fatta. Du är desillusionerad.
De 100 000 dollarna på ditt konto...?
- Har du kollat mitt bankkonto? - Efter att jag fick veta om mötet.
De där två årliga veckorna i Rwanda gör nog underverk för ditt samvete.
Vem är du?
Nån som har blivit bränd av det motsatta könet för många gånger.
Så säg mig, hur kan en läkare, en kvinna med påstådd integritet-
- ta emot sexsiffriga belopp för att spionera på en man hon tycker om?
För det första så har jag inte påstått nåt i den stilen.
Och om du tror att jag tolererar dina paranoida försök att spionera-
så är du arrogantare än alla påstår.
Om inte badrock är senaste mode så är du inte redo för festen.
Jag var hemma hos Whitney och tittade på gamla kort.
- Hur är det med honom? - Bra, med tanke på allt som hänt.
Nämnde han din prisbelönta video?
Han minns den inte. Han tror att vi är ett par.
Det måste kännas olustigt.
Jag kan inte svika honom nu. Han behöver mig mer än nånsin.
- Faller Lana för män i uniform? - Varför säger du det?
Jag vet inte. Men det känns inte som det är en Florence Nightingale-pryl.
Jag vet inte. Allt händer så snabbt.
När jag såg honom kom en massa känslor som jag trodde var borta.
Därav krisen i garderoben.
Grejen med Whitney är att man vet vad man får.
Han har inga mörka hemligheter.
Till skillnad från nån vi känner.
- Såg du några matcher? - Jag är inte så inne på football.
Jag gör gärna en intervju för Torch.
Jag minns faktiskt inte så mycket. Det jag minns vill jag inte prata om.
Nu vill jag koncentrera mig på de viktiga sakerna i livet.
Toppen.
- Hej, Clark. - Skönt att ha dig hemma igen.
- Jo, angående lördag... - Det är okej, jag förstår.
- Vad händer på lördag? - Inget.
Ni har väl umgåtts mycket när jag var borta.
Nej, inte särskilt mycket.
Clark och jag är bara vänner.
Jag ska hämta lite bål.
Hur kunde jag vara så dum?!
- Vad är det? - Vad är det mellan dig och Lana?
Inget. Jag höll mitt löfte. Jag höll ett öga på henne.
Jag kämpar för mitt land och du försöker sno min tjej!
Så var det inte alls. Hur gjorde du det där med dörren?
Jag är utbildad marinkårssoldat. Jag kan göra en massa saker.
Håll dig borta från Lana!
- Lana, vi måste snacka. - Du kan åtminstone be om ursäkt.
- Vad pratar du om? - Whitney sa att du slog sönder toan.
- Det var Whitney som gjorde det. - Du sa åt honom att lämna mig i fred.
- Det sa jag inte. Han ljuger. - Kallar du honom lögnare?
Jag förstår mig inte på dig.
Löjtnant McNaulty, Marinkåren. Får jag komma in?
Javisst.
- Vill ni träffa Whitney? - Ursäkta?
Läget, löjtnant?
- Det måste vara ett misstag. - Vad menar ni?
Enligt mina överordnade är er son...
Jag har inte sett henne på länge.
Vet du vad jag har saknat mest? När vi är ensamma.
Du har halsbandet på dig. Det är precis som jag mindes dig.
Jag har inte haft det på mig sen de skickade tillbaka det.
- Skickade tillbaka det...? - Du fick det när du åkte.
De skickade tillbaka det till din mamma när du var saknad.
Varför minns jag inget?
Jag vet hur svårt det måste vara. Men huvudsaken är att du lever.
Att du är tillbaka bland dina vänner.
Jag har funderat, Lana.
Nu när Nell är borta så kanske vi borde flytta ihop.
Whitney, vi kan inte flytta ihop.
- Det handlar om Clark, va? - Clark och jag är bara vänner.
Han har hemligheter. Passa dig, han är inte vad han utger sig för.
- Hur vet du det? - Måste vi prata om Clark?
Jag är ledsen. Det var inte meningen att skrämma dig.
Jag vill bara vara med dig jämt.
Det är okej.
Vem vet vad hon har berättat för honom om mitt företag?
Du har dejtat Helen ett bra tag. Inget tyder på att hon spionerar.
En vacker dag inser du sanningen. Folk är sällan vad de utger sig för.
- Hade hon nån förklaring? - Vi kom aldrig så långt.
- Hon blev fientlig och stormade ut. - Jag hade nog också blivit lite sur.
Det är första gången jag föreställt mig en framtid med en kvinna.
Bad du henne om en förklaring? Det kanske inte är som det verkar.
Jag önskar att jag delade din eviga optimism, Clark.
Jag har inte varit nån optimist på sistone.
Nu när kvartsbacken är tillbaka så är du tillbaka på startlinjen med Lana.
Ha tålamod. De flesta kvartsbackar brukar ha en ganska kort karriär.
Det är inte bara det. Jag är orolig. Han har betett sig så konstigt.
- Det är som om han var nån annan. - Det kan vara posttraumatisk stress.
Några av mina anställda drabbades. Jag skickade dem till en specialist.
- Han kanske kan hjälpa Whitney. - Jag kan ordna en tid nu i veckan.
Tack.
- Vad har hänt med dig? - Svara på frågan!
- Vilken är min favoritradiostation? - Jag vet inte.
När jag sätter mig i bilen med Lana så måste radion vara på rätt kanal.
Det är den som spelar rock.
Det sitter nog ett klistermärke på en av dina gamla skolböcker.
Vad vill du nu, Kent?
Jag vet att vi har varit osams, men jag trodde att vi hade löst det.
Jag är orolig. Lex tipsade om en expert på posttraumatisk stress.
Du kan inte skilja mig och Lana åt. Du har alltid varit kär i henne.
Det är en av dina många hemligheter.
- Du behöver hjälp. - Jag vill att du lämnar mig i fred!
Håll käften!
- Läget, Clark? - Whitney kanske inte är Whitney.
Börjar du bli existentiell?
- Jag tror att han är Tina Greer. - Supertjejen?
- Hon som utgav sig för att vara Lex. - Jag vet, men det är omöjligt.
Hon var ju besatt av Lana. Hon kanske rymde från sjukhuset.
Hon kan inte ha rymt. Hon är död.
Hon begick självmord i förra veckan.
- Vad hände? - Hon gick till sjukhusets terapirum.
Hon dränkte in sig i tinner och tände en tändsticka.
Tina skrev ett brev att hon inte längre visste vem hon var.
Kollade de hennes tandjournal?
Det är nåt annat med Tina. Jag tror att hon känner till om mina krafter.
- Du tror...? - Jag använde dem på henne.
- Meteorstenarna, då? Vet hon nåt? - Ja, hon använde Lanas halsband.
- Du måste vara försiktig. - Du får varna Lana.
Varna mig för vad då?
Det här kan vara svårt att förstå... Vi tror att Whitney är Tina Greer.
Hur kan du säga så?
- Du måste tro mig. - Det här är inte klokt!
Jag vet att det är svårt att förstå, men det är sant.
Jag åker hem till Fordmans. Stanna här hos Pete så länge.
- Jag behöver vara ensam. - Det där missfostret är farligt.
Jag vet.
Du är Tina.
Vem kallar du missfoster?
Mrs Fordman?
Är ni oskadd? Var är Whitney?
Jag vet inte. Vem han än är, så är han inte min son.
En flicka... hon är nåt slags monster.
- Lana, vi måste prata. - Kan du vänta en stund?
Det kan inte vänta. Sätt dig.
Lana...
Vill du gifta dig med mig?
Jag fattar att du inte ville flytta ihop, men nu blir det lagligt.
Jag går fortfarande i high school.
Min mamma var bara sexton när hon gifte sig. Det är hennes ring.
Jag är ledsen. Jag kan inte ta emot den.
Varför inte?
Det där videobrevet som jag skickade...
Jag sa en del saker till dig som jag inte kan dölja längre.
Som vad då?
Jag sa att jag...
Jag sa att vi borde gå skilda vägar. Sen tappade du minnet.
Du har varit med om så mycket och jag ville inte såra dig mer.
- Jag kommer alltid att tycka om dig. - Men du tycker mer om Clark?
- Detta har inget med Clark att göra! - Ljug inte för mig!
Se mig i ögonen och säg att du inte har några känslor för honom.
Jag måste jobba.
Det är okej.
Jag tror att kriget har lärt mig att hantera förluster...
...och gå vidare.
Jag är ledsen.
Får jag bara be dig om en sak?
Javisst.
Ditt halsband... Kan jag få det?
Jag vill ha nåt minne av dig. Jag vet att det betyder mycket.
Ja, det gör det.
Jag vill att du ska ha det.
- Hej, pappa. - Hej, Clark.
- Hur är det med mrs Fordman? - De behåller henne över natten.
- Hon är vettskrämd av det här. - Vem kan klandra henne?
- Vet du var Tina håller hus? - Nej.
Hon kan vara vemsomhelst.
Det har du rätt i...
Jag har alltid undrat över hur du besegrade mig.
Du borde ha varit död, men det är du inte.
Meteorregnet måste ha påverkat dig också.
Det ser smärtsamt ut.
- Gör det inte, Tina. - Jag vill vara med Lana.
Förra året försökte du döda henne.
Ja, det är mitt livs största misstag.
Hon avspisade mig, och jag handlade utan att tänka.
Men jag älskar henne.
Och jag gör vadsomhelst för att få vara med henne.
Nu har jag äntligen förstått vem Lana vill vara med.
Det blir lätt att bli du, Clark.
- Låt bli henne! - Du har det perfekta livet:
Bra föräldrar och goda vänner.
Men viktigast av allt: vår drömflicka väntar på att du ska göra en stöt.
Nej...!
Jag är inte van vid att folk ignorerar mina samtal.
- Jag måste till arbetet. - Kan du inte ge mig nån förklaring?
Din far erbjöd mig pengar, men inte för att spionera.
Han bad mig dumpa dig. Jag sa nej, men han överförde pengar ändå.
Han har lyckats med det han föresatte sig - att skilja oss åt.
Skulle min far ha erbjudit dig 100 000 dollar mot din vilja?
- Varför skulle han göra det? - Jag förstår mig inte på din familj.
- Du kunde ha berättat det. - Innan jag hann säga ett ord...
...så hamnade jag i ett förhör.
Helen, om jag hade vetat...
Jag är glad att det här hände. Det visade vem jag hade att göra med.
Jag har gjort en del dumheter, men det här tar priset i dumhet.
Jag föll för nån som inte existerar.
Hoppas att du inte misstycker, men jag behövde låna kläder.
- Alla mina kläder är i tvätten. - Jag måste till Talon och stänga.
Jag träffade Whitney. Han berättade vad som hände.
- Hur är det med honom? - Han förstår att du älskar Clark.
- Det har inget med Clark att göra. - Det är uppenbart att ni hör ihop.
Nu börjar du bete dig underligt.
- Hur menar du? - Du var ju intresserad av Clark.
Tro inte att det är lätt för mig. Men jag vill inte stå i vägen.
Förlåt.
Clark?
Han är här nere!
- Vad hände? - Rymdskeppet räddade mig.
- Hur då? - Titta vad den gjorde med halsbandet.
Herregud! Jag måste rädda Lana.
- Förlåt. Skrämde jag dig? - Jag väntade mig inte att träffa nån.
Jag vill säga en sak. När jag såg dig med Whitney så insåg jag att...
...om jag inte visar mina känslor så kan jag förlora dig för alltid.
Har nån hällt nån i dricksvattnet, för alla beter sig så konstigt i dag?
Jag beter mig som jag borde gjort första gången jag träffade dig.
Jag älskar dig, Lana.
Clark...
- Låt bli henne! - Jag måste få bort dig från Tina.
- Tina...? - Nej, det är det som är Tina.
- Det är ju jag - Clark. - Han ljuger.
Killen som lagade det läckande röret.
- Nej, vi är skapta för varann. - Låt bli mig, ditt missfoster!
Du förstör allt!
Jag ska spöa skiten ur dig, Kent!
Kom igen.
Tina, lyssna på mig.
Du kan sluta. Jag kan hjälpa dig.
Varför kan du inte dö?!
Tina...
Ta hand om Lana.
Hur mår mrs Fordman?
Officeren som Tina mördade skulle berätta att de hittat Whitneys kropp.
Whitney dog i strid.
Clark...
- Har du träffat Lana? - Hon vill inte träffa mig än.
- Hur är det? - Jag kan inte låta bli att tänka...
Whitneys hud var inte skottsäker. Hans ben var inte okrossbara-
- men ändå utsatte han sig för risker så att världen skulle bli säkrare.
Jag undrar om jag hade varit lika modig utan mina krafter.
Vi tvivlar inte det minsta på att du skulle göra det.
- Lex... - Det jag gjorde var oförlåtligt.
- Jag borde ha litat på dig. - Det är lite för sent för ursäkter.
Ända sen jag föddes har jag levt i en miljö av misstänksamhet.
Min far lärde mig att betrakta alla som motståndare.
Jag beklagar, Lex.
När min mamma dog började jag bygga en mur runt mitt hjärta.
För varje år blev muren högre, tills den blev ogenomtränglig.
Jag vill verkligen riva ner muren, men jag vet inte hur jag ska göra det
Jag har aldrig bett nån om hjälp, men jag ber dig nu. Hjälp mig!
Jag vill inte bli som min far.
Lana...
Jag ringde hem till dig. Din mamma sa att du var här nere.
Jag är hemskt ledsen.
- Jag borde aldrig ha skickat videon. - Gör inte så mot dig själv.
Han dog i strid. Han kämpade för sitt liv och jag var inte där.
- Han trodde att jag inte brydde mig. - Det är inte ditt fel.
Det känns som om alla som jag kommer nära, bara försvinner.
- Det är inte sant. - Jo!
Mina föräldrar... Nell... och Whitney.
Jag vet att jag inte varit en bra vän.
- Du är en jättebra vän. - Nej, jag har tvivlat på dig.
Jag har anklagat dig för saker, men ändå så är du här och skyddar mig.
Jag struntar i om du har hemligheter.
Du är det enda bra i mitt liv och jag vill inte förlora dig också.
Jag ska inte försvinna.
Översättning: Staffan Fröling www.sdimedia.com