Är du här nere, mamma?
- Skulle inte du till järnaffären? - Jo, men vi glömde en sak.
- Vad gör du här nere? - Jag skulle hämta persikor.
Jag kommer strax.
Det borde duga.
- Det gick snabbt. - Jag erbjöd mig att punktsvetsa.
Inte ens dina förmågor kan ersätta en trekvartstums kopparbricka.
Det låter som om ni två förtjänar ett glas kall saft.
Hur är det fatt, mamma?
- Martha! - Hon andas inte, pappa!
De goda nyheterna är att tillståndet är stabilt och hon kan andas själv.
Hon verkade fullt frisk. Hur kan nåt komma så snabbt?
Jag gissar på nåt slags giftämne. Vi analyserar hennes blodvärden.
- Jag stannar här. - Jag ska ordna lite kaffe.
- Hon kommer att bli bra. - Jag vet.
- Hon hade inte velat ha oss här. - Jag tänker inte gå.
Din mamma hade en lång lista på saker som behövde göras.
När jag är klar så kommer jag hit.
VÄLGÖRENHETSKONSERT PÅ LÖRDAG
- Skulle inte din mamma komma? - Jo, men hon har blivit sjuk.
- Pappa är på sjukhuset med henne. - Det låter allvarligt.
- Vet de vad det är? - Vi väntar på provsvar.
- Nåt måste de väl veta? - Är det här en intervju?
Hon slutade andas.
Alltihop var din mammas idé. Vi kanske ska skjuta upp det?
Jag uppskattar tanken, men kommer att bli bra.
- Jag menade inte... - Det är okej, Chloe.
Jag måste tillbaka till sjukhuset.
Mr Kent...
Jag måste fråga er ännu en gång. Har Martha utsatts för nåt ovanligt?
Nej. Vad gäller saken?
Jag har kollat hennes blodvärden. Det tyder på en akut toxisk reaktion.
- Men jag kan inte identifiera källan. - Men ni kan väl göra nåt för henne?
Jag har skickat hennes prover till Metropolis för nya tester.
Men jag måste vara ärlig: jag är orolig för både Martha och barnet.
Barnet...?
- Visste ni inte? - Det måste vara nåt... misstag.
- Läkarna sa att hon inte kan få barn. - Jag har kollat Marthas journaler.
Det är inget misstag.
Jag såg mr Kent i korridoren. Han såg orolig ut. Är allt som det ska?
Vi gör allt vad vi kan.
Johns Hopkins? Bra skola.
Du får läsa det.
"Vi erbjuder er en treårig forskartjänst." Jag är imponerad.
Det är en chans att få forska på ett av landets bästa sjukhus.
I motsats till Smallville?
Jag trivs här, Lex, men forskning har alltid varit min stora kärlek.
Nå... vad tycker du?
Lita på mig. Det finns inget värre än att gå miste om ett tillfälle.
Dr Bryce?
Jag är dr Moore. Det gäller Martha Kent.
Du ska få återgå till arbetet.
- En baby...? - Ja, hon har inte sagt nåt till mig.
Varför skulle hon hålla det hemligt?
Mr Kent, detta är dr Moore från Smittskyddsstyrelsen.
Vad har det med min fru att göra?
De blir inkallade när det föreligger fara för allmänheten.
- Labbet i Metropolis slog larm. - Jag vill inte skrämma upp er.
Tillståndet orsakas av ett okänt gift Vi ska hitta det och identifiera det.
- Kan nån annan bli smittad? - Vi vet inte förrän vi hittat källan.
Vi måste kartlägga hennes rörelser.
- Hon har inte lämnat gården. - Då får vi börja där.
- Börja vad då? - Sökandet efter smittkällan.
Vi måste söka igenom allt.
Clark, rymdskeppet.
- Är skeppet i säkerhet i ditt skjul? - Ja, vi ställer det vid vår Betamax.
Indiana Jones skulle inte hitta det.
Vad gör du?!
- Pete, är du oskadd? - Ja.
- Vad hände? - Jag vet inte.
Kom.
Kom, vi måste få upp den på vägen.
Sluta fåna dig. Jag vet att du kan.
Jag försöker. Jag klarar det inte.
Clark, här kommer Arkiv X.
- Det är smittskyddsteamet. - Vi måste få upp den på vägen.
- Har de hittat nåt? - Inte än. Fick ni undan skeppet?
Ja, det är i säkerhet hos Pete.
När jag körde blev allt suddigt och jag tappade kontrollen.
- Men du och Pete mår väl bra? - Ja, men jag tappade all kraft.
- Ja? - Mätaren gör utslag i stormkällaren.
Det är organisk materia. Det är som om nån har grävt här.
Ta ytprover. 10 och 50 centimeter.
MJÖL
Mr Kent, vi hittade den här i en burk som var nedgrävd i er stormkällare.
- Har ni sett den förut? - Nej.
- Har mrs Kent varit där nere nyligen? - Inte vad jag vet. Den är oftast låst
Hon var där i morse.
Jag vill ha hit ett team som steriliserar hela källaren.
Vi har letat efter nyckeln i månader. Hur kunde den hamna i källaren?
Jag såg mjölburken under vasken. Din mamma måste ha flyttat den.
- Varför sa hon inget till oss? - Hon måste ha haft sina skäl.
- Vad kan det vara för sporer? - Jag vet inte.
Var det därför du tappade styrkan?
Nej, det är ingen fara. Du behöver inte oroa dig.
Nu måste vi tänka på mamma.
Älskling...
- Hur mår du? - Jag borde ha berättat om babyn.
- Jag är hemskt ledsen. - Varför sa du inget?
Jag var rädd att jag skulle mista det om jag berättade det.
Martha... hur kan det vara möjligt?
Dagen då tornadon drabbade stan, då Nixon öppnade Clarks skepp...
...hände nåt underligt.
Det var ett bländande ljussken.
Jag kände hur kroppen genomfors av energi.
Skulle skeppet ha läkande krafter?
Jag tror att skeppet gjorde det möjligt för mig att bli gravid.
Hur det än gick till så är det ett mirakel.
De hittade nyckeln...
...i stormkällaren.
- Varför gömde du den för oss? - Det var fel, men jag var rädd.
Om Clark öppnade skeppet...
...och fick veta sanningen om sitt ursprung så skulle han...
- Då skulle han vilja lämna oss. - Det kommer inte att hända.
- Clark... - Hej, Lana.
Jag ville bara kolla att du var okej.
Det är konstigt hur minnen kan dyka upp i huvudet.
När jag gick i tvåan var jag rädd att mamma bara skulle försvinna.
Jag vägrade kliva på bussen förrän hon lovat mig att vara hemma.
Och varje dag fanns hon där när jag klev in genom dörren.
Oroa dig inte. Om några dar kommer hon att vara där igen.
Clark, hur är det fatt?
Vad hände?
Kan du ursäkta oss, Lana?
- Clark utsattes för samma gift. - Vi måste informera smittskyddet.
- Jag kan inte låta er göra det. - Varför i helvete inte?
Ni måste lova mig att inte berätta detta för nån.
Jag tar tystnadsplikten på allvar.
Men Clark behöver ordentlig vård.
- Clark är ingen normal pojke. - Jag måste ta ett blodprov.
Ni kan inte göra det, dr Bryce.
- Är detta nåt religiöst? - Nej, jag menar bokstavligt.
Ni kan inte ta provet till ett labb.
Jag försöker hjälpa er son, men då måste ni berätta vad saken gäller.
Lova mig att ni gör det själv.
Om ni analyserar blodet så inser ni varför ni inte kan berätta för nån-
om Clark.
Herregud...!
Lex...
Jag ville bara se hur mrs Kent mår.
Jag såg smittskyddet. Det måste vara allvarligt.
- Jag får inte diskutera patienter. - Kents är som en familj för mig.
Jag skulle berätta allt om jag kunde.
- Jag önskar att jag kunde göra nåt. - Modern medicin har inte alla svar.
Det är väl tjusningen med forskning? Chansen att lösa vetenskapens gåtor.
Nu måste jag arbeta.
Helen...
Johns Hopkins har tur som får dig.
Hej, mr Kent. Lana berättade. Är allt bra med Clark?
Ja, han vilar på soffan. Jag ska hälsa att du tittade förbi.
Förlåt, jag är nog jobbigare än en dörrförsäljare-
- men jag undrar om jag kan få sitta hos honom en stund.
Ja... visst.
Ursäkta mig, Chloe. Kom in. Jag väntar där uppe.
Hej, Clark.
Detta blir en bra story: "Slutet på Clark Kents perfekta närvarolista."
Förlåt. Nu gör jag det igen.
Jag... har aldrig sett dig sjuk förut.
Det fick mig att tänka... Tänk om nåt skulle hända dig.
Och jag aldrig fick...
I ännu en klassisk manöver för att undvika känslomässig närhet-
så skrev jag ner mina känslor.
På så sätt undviker jag pinsam ögonkontakt.
Jag vill berätta en hemlighet: Jag är inte den du tror.
Min förklädnad är så skir att du borde genomskådat mig.
Jag är dina drömmars tjej utklädd till din bästa vän.
Ibland vill jag slita av mig fasaden, som på vårbalen, men jag kan inte-
för då blir du rädd, och flyr igen.
Det är bättre att leva med lögnen än att visa mina äkta känslor.
Det är så mycket lättare när du är medvetslös.
Min pappa sa att det finns två slags flickor:
De man växer ifrån och de man växer ikapp.
Jag hoppas verkligen att jag tillhör den senare.
Jag kanske inte är den du älskar nu, men jag släpper dig tills vidare.
Jag hoppas att du kommer tillbaka till mig för du är värd att vänta på.
Clark?
Lana?
- Pappa? - Du borde inte vara uppe, Clark.
- Vart ska du? - Jag ska till Pete och hämta skeppet.
Nu?
Hur är det med mamma?
Pappa?
Helen säger att din mamma förmodligen inte överlever natten.
- Och nu du också... - Tänk inte på mig.
- Vi måste hjälpa mamma. - Jag ger inte upp min familj.
Om det så krävs ett mirakel så måste jag finna ett.
- Tror du att skeppet kan bota oss? - Jag vet inte, Clark.
Läkarna kan inte hjälpa dig och din mor tror att skeppet hjälpte henne.
- Jag vet inte. - Men då måste vi ha nyckeln.
Jag vet. Jag vet vart de förde alla saker.
- Jag följer med. - Nej, du stannar här. Du är för sjuk.
Gå och lägg dig.
Stanna där! Ner på marken!
Clark!
Jag tänkte att du kunde behöva hjälp.
Kod Blå, rum 117.
Kliv ur bilen! Händerna över huvudet!
Har det hänt nåt?
Han passar inte in på signalementet.
Undan!
Kom igen!
Döden inträdde klockan 02.17.
- Är det en pojke eller en flicka? - Svara inte på det.
- Vi vill få veta det på vanligt sätt. - Huvudsaken är att barnet mår bra.
I medicinska termer är det ett mirakel. Ni verkar ha gott om dem.
Jag såg Clarks blodprov.
Och jag såg mrs Kent tillfriskna på ett omöjligt sätt.
Om ni vet hur det gick till så borde ni berätta det.
Det är precis som ni sa.
Det är ett mirakel.
Jag uppskattar att ni håller mig underrättad om läget.
Jag borde inte göra det här.
Om nån får veta att jag lämnar ut en journal, så kan jag mista jobbet.
Mrs Kent var mycket sjuk. Varför är ni intresserad av henne?
Hon är en god vän. Det är allt ni behöver veta.
Jag träffade Clark där ute. Han sa att Martha repar sig. Grattis.
- Jag vet inte om jag var delaktig. - Hur kan du annars förklara det?
Det glömde jag... Du kan inte diskutera dina patienter.
Jag har nåt åt dig.
- En avskedspresent? - Tvärtom.
Öppna den.
Det är en nyckel till godset. Jag vill att du flyttar in.
Jag vill inte stå i vägen för dina ambitioner.
Men jag måste berätta hur mycket jag vill att du stannar.
Mördarsporerna anfaller?
Jag lär aldrig äta mögelost igen.
Jag kunde inte förmå mig att hälsa på Clark när han var sjuk.
Är jag en hemsk människa?
Nej.
- Det skrämde mig att se honom sån. - Samma här.
Det får en att inse vem som är viktig i ens liv.
Ja, och vem som är viktig för Clark.
- Vad menar du? - Inget.
Jag måste hem och byta inför galan.
- Är programmen klara? - De ligger bakom bordet. Vi ses där.
Jag vill berätta en hemlighet. Jag är inte den du tror.
Min förklädnad är så skir att du borde genomskådat mig.
Jag är dina drömmars tjej, förklädd till din bästa vän.
- Pete, det här är ju grymt! - Clark!
Skönt att se dig bland de levande.
Kolla. Det är senaste Talonmixen.
Tack, Pete. Och tack för hjälpen med polisen.
Inga problem. Men om jag får välja så leker jag hellre DJ än lockbete.
- Är utredningen över? - Ja, jag hoppas det.
- Vi ses senare. - Kul att se dig.
Chloe, min pappa sa att du kom och hälsade på när jag var sjuk.
Det var rart av dig. Tack.
Det är det man har vänner till. Jag måste gå och köpa en lott.
Om nån ska vinna datorn så borde det ju vara jag.
Clark...
- Vilken bra fest. - Det är mycket din mammas förtjänst.
- Är allt som det ska med Chloe? - Det som hände dig tog henne hårt.
Mig med.
Det var svårt att se dig sjuk. Jag har alltid sett dig som osårbar.
Och nu tror du att jag är mänsklig?
Det är väl mitt sätt att säga att du betyder mycket för mig.
Somliga är väl bättre på att uttrycka sig än andra.
Översättning: Staffan Fröling www.sdimedia.com