Clark?
- Hvor har du vært, Clark? - Jeg har vært ute.
Hva er det med deg? Du har vært rar hele uka.
Hva er det?
Da jeg våknet i morges sto jeg midt ute på vei 8.
- Hvordan havnet du der? - Jeg vet ikke.
Lex var nær ved å kjøre på meg. Han ga meg skyss hjem.
Lex...
Jeg sa at jeg har gått i søvne, men jeg vet ikke om jeg har gått...
Jeg har hatt en drøm hele uka.
Jeg flyr over Smallville. Jeg havner alltid ved grotten.
Det er som om den vil gi meg svar.
- Svar på hva da? - Jeg vet ikke.
I drømmen plasserer jeg nøkkelen i en åpning i huleveggen.
Så ser jeg et sterkt lys.
- Og...? - Så våkner jeg.
Clark, å drømme om å plassere nøkkelen i huleveggen er én ting-
men vi vet ikke hva som kan skje.
Drømmen blir mer intens hver natt.
- Det er for farlig. - Hulen kan ha alle svar.
Hvorfor får jeg ikke ta rede på det?
Jeg må på skolen.
Dr. Walden...
Jeg fikk en telefon i morges fra delstatens bevaringsråd.
De hadde hørt at du tenkte å flytte en seksjon av veggen.
Jeg forsikret dem om at du aldri ville gjøre sånt uten å spørre meg.
- Det er en vanlig arkeologisk metode. - Hos 1800-tallets imperialister.
Man kan tro at du prøver å lure meg.
- Du er paranoid. - Jaså?
Gi meg én god grunn til å ikke gi deg sparken?
- Jeg er nær et stort gjennombrudd. - Skal du endelig tyde symbolene?
Det er vanskelig å si nå som jeg ikke kan ta en prøve til laben.
Hvem tipset delstaten?
De truer med å heve LexCorps sikringsforvaltning av hulen.
En annen stiftelse prøver å overta. Jeg tror at faren min står bak.
Jeg vil ha svar, ikke unnskyldninger. Du har tre dager på deg.
Hvilken tåpelig oppgave. Slektstre er helt ute!
- Betrakt det som et mysterium. - Hvorfor er du så blid?
- Fordi det blir så lett. - Dere var her siden juraperioden.
Det er så mye å ta hensyn til. Tenk om ens mor overga en.
- Om ens biologiske far dukker opp... - Eller tenk om man er adoptert.
Jeg skjønner! Men er det min feil at jeg tilhører en kjernefamilie?
Kjernefamilien ble utslettet for lenge siden.
Vi kan legge opp strategien på Talon.
Clark liker visst ikke den ideen.
- Hørte dere det? - Hørte hva da?
- Det der! - Du må være hund, vi hører ingenting.
- Hva er det? - Jeg må stikke.
Clark?
Hvordan går det?
- Hva skjedde? - Jeg håpet at du visste det.
Hva gjorde du her nede?
Jeg avsluttet litt jobb for dr. Walden.
Så husker jeg ingenting før du fant meg.
Vakten hørte en eksplosjon. Du rørte vel ikke noe utstyr?
Hvordan klarte du å ta deg forbi vakten?
- Hva er hemmeligheten din, Mr. Kent? - Kutt ut, doktor. Han er skadet.
Jeg har det bra. Jeg trenger bare luft.
Først fant jeg deg midt på veien og nå her. Du må til sykehuset.
Det er ingen fare. Jeg må hjem før foreldrene mine blir urolige.
Men jeg vil ikke at du er alene her før vi vet hva som skjedde.
Beklager at jeg ikke kan hjelpe til.
Hvorfor lot du ham gå? Han vet mer enn han forteller.
Du har nok å tenke på. La meg bekymre meg for Clark.
Hei. Harddisken min krasjet nettopp.
- Kan jeg få låne din datamaskin? - Ja visst. Jeg skulle akkurat gi meg.
- Er du en Lang eller en Small? - Nå lener det mot mammas side.
- Vi ses hjemme. - Du er fantastisk, Chloe.
Er privatlivet mitt interessant?
- Jeg lette bare... - Så du tenkte å snuse litt?
Jeg er lei for det, Chloe.
Ikke se sånn på meg.
Som om jeg var en elskovssyk taper som klenger seg fast ved noe.
- Du burde kanskje fortelle Clark. - Det handler ikke om meg og Clark.
Du krenker privatlivet mitt. Dette kontoret er forbudt område.
Jo, forresten...
Jeg fortalte Clark hvordan jeg følte da han var syk.
Det eneste han svarte var "Lana".
- Du er tidlig oppe. - Jeg våknet i min egen seng.
- Ingen drømmer? - Jeg tror at det har gått over.
- Fint. Vil du ha skyss? - Nei, Chloe henter meg.
- Hvordan føler mamma seg? - Gravid. Jeg fatter det ikke.
- Når kan vi begynne å fortelle folk? - Så snart mamma føler seg klar.
Denne hemmeligheten deler vi gjerne.
Babyen er heldig.
Jeg mente det ikke sånn.
Det blir en stor forandring, men det endrer ikke våre følelser for deg.
- Jeg vet det. - Jeg er glad for at alt er vanlig.
Vi er sene, Jonathan! Vi må dra.
Jeg tar den!
- Hva skjedde? - Jeg vet ikke.
- Hva har skjedd? - Da vi kom ut... så brant det.
- Det burde holde folk borte. - Noen planker holder ikke lenge.
- Ikke når Chloe publiserer bildene. - Hun trodde at det var et pek.
Du kan ikke klandre deg selv. Du kan ikke kontrollere kreftene ennå.
Det er ikke noe ukontrollert med det.
Det er et symbol fra hjemmet mitt.
Det betyr håp.
Hvordan vet du det? Siden når kan du lese symbolene?
Siden jeg satte nøkkelen i huleveggen.
- Vent litt. Siden du gjorde hva da? - Den førte meg til gjemmestedet.
- Jeg sa at du ikke skulle. - Jeg hadde ikke noe valg.
- Hvor er nøkkelen nå? - Jeg vet ikke. Jeg besvimte.
- Er du uskadd? - Ja, men alt er én eneste røre.
Det er som om den lastet ned språket i meg.
- Så noen deg? - Lex og dr. Walden fant meg.
Jeg tror at nøkkelen har løst opp.
Men du er ikke helt sikker?
Vi forstår at du vil vite mer om ditt opphav, men du risikerer livet.
Enkelte ting er verd den risken.
Sannheten.
Clark...
Det er Clark!
Er du ok? Jeg hørte om brannen.
Det er under kontroll. Chloe skriver nok en artikkel om det.
Jeg vet ikke. Vi snakker ikke akkurat nå.
- Det høres alvorlig ut. - Inntrenging i privatlivet er det.
Har hun snoket i tingene dine?
Det var faktisk jeg som snuste. Det var ikke meningen.
Hun har gått for langt mange ganger. Hun burde være forståelsesfull.
De har vært kjempesnille mot meg, men jeg er ikke en del av familien.
Jeg vet hva du mener.
Får jeg fortelle en hemmelighet?
Det ville vært første gang.
Jeg har søkt etter mine røtter.
Jeg er nær ved å finne opprinnelsen min.
Da skal du ikke slutte.
Er det slektstreet ditt?
- Hva er det, Clark? - Ingenting. Jeg må stikke.
- Jeg har lett etter deg. - Jeg rekker ikke å snakke nå.
- Vi synes å ha blitt forlatte. - Mitt livs historie...
Lex, jeg kan tyde urgamle språk, men ikke kryptiske beskjeder.
- Jeg har en deadline. - Dette er kanskje opplysende.
- Hva er det? - Noen vet noe om grottespråket.
De minner om hverandre. Men vi vet ikke om de er ekte.
De kan bety "far" eller "mor", eller også bare skriblerier.
- Hvor fikk du tak i dem? - Av Clark Kent.
Hva er det med den guttungen? Jeg er ekspert innenfor mitt område.
Dette tar år å oversette. Litt drodling forandrer ikke det.
Hvordan forklarer du dette?
Det er mer enn det. Det er et av symbolene på plata.
- Kanskje det er en bløff. - Nei. Det er ingen bløff.
- Noe skjedde med Clark i grotta. - Hva mener du at jeg skal gjøre?
Svelg stoltheten og samarbeid med guttungen.
Kanskje han er en bløff, eller Rosettasteinen vi har lett etter.
Takk for at du forvandlet gården vår til et katastrofeområde.
- Men er det ikke spennende? - Det var nok bare et pek.
Eller så er romvesenene leie av av å lage symboler ute på jordene.
Dette er Smallville. Det kan være sant.
Jeg glemmer det hvis du tilgir Lana.
Jeg burde ant det.
- Sa hun hva hun gjorde? - Nei, men hun var oppriktig lei seg.
Denne gangen trenger du ikke å komme til Lanas unnsetning.
Hallo? Hva er dette?
- Noen har spammet e-postkontoen din. - Ja, men alle er til deg.
- Det er noen som kaller seg Swann. - Jeg har aldri hørt det navnet.
Jeg har noe til deg
- Så foreldrene mine deg? - Nei.
Hvorfor alt hemmelighetskremmeriet? Hvorfor låner vi ikke Chloes data?
Jeg vil ikke ha henne hengende over skulderen.
Kom igjen.
Jeg fikk beskjeden din. Hva har du til meg?
Hva er det?
- Tenk om foreldrene mine har rett. - Da drar vi bare ut kontakten.
Jeg må få vite det.
"Swann" har sendt en beskjed. Vil du ta imot den?
Åpne melding
Hvis du kan lese dette, så har jeg svarene du søker
Hva er det?
Det står at jeg er en venn.
Dr. Walden?
- Hvordan går det med ham? - Legene har ikke sett noe lignende.
Han er helt katatonisk.
- Kommer han til å bli bra igjen? - Først må man vite årsaken.
Tre mystiske hendelser på tre dager, og du var der ved enhver anledning.
Bare det er et mysterium, eller hva?
- Ikke direkte. - Språket, da? Kan du ikke tyde det?
- Hvorfor tror du det? - Symbolet på låven og dette.
- Det betyr ingenting. - Det ser detaljert ut.
- Bryr du deg om et urspråk? - Jeg tror ikke at det er det.
Jeg tror ikke det stammer fra denne planeten.
Skulle romvesener ha skrevet det? Jeg ville holde det for meg selv.
- Jeg søker en Clark Kent. - Det er meg.
- Skriv under her. - Hvordan visste du at jeg var her?
Jeg skulle levere det personlig. Det er flaks at det er en småby.
- Skal du ikke åpne det? - Det er nok bare søppelpost.
Jeg åpner det senere.
- Dr. Virgil Swann. Det er en legende. - Jeg har aldri hørt om ham.
Han var en hightech-Howard Hughes. Han gikk ut av MIT da han var nitten.
Så startet han et selskap, Swann Communications-
- som raskt ble verdens største produsent av satellitter.
"Kun gjennom kommunikasjon kan folk leve i fred."
Han gjorde en J.D. Salinger. Han solgte firmaet og ga bort alt.
Det sies at han viet sitt liv til å søke etter liv i universet.
- Adressen i kortet, da? - Det er planetariet i New York.
Finns det noe bedre sted hvis man vil lete etter små, grønne menn?
- Hvorfor er han så interessert i deg? - Han er ikke interessert i meg.
Han er bare interessert i låven min.
Virgil Swann har ikke ringt en telefonsamtale på tretten år.
Han må tro at symbolet er viktig.
- Det er bare et pek. - Han er ikke enig i det.
Jeg ville ta rede på hvorfor.
- Er dr. Waldens tilstand forandret? - Hjernen hans ble overstimulert.
- Fikk han for mye informasjon? - Enkelt sagt, ja.
Det er tvilsomt om han noensinne gjenvinner bevisstheten. Beklager.
Slapp av, doktor. En vakker dag får du dele dine hemmeligheter med meg.
Hvis du har tenkt å rømme hjemmefra så bør du nok pakke litt lettere.
Dette er ikke hjemmet mitt, Chloe. Dette var nok ingen god idé.
Hvis det handler om dataepisoden, er jeg lei for det.
Men når det gjelder Clark og følelsene mine...
...så fungerer jeg ikke rasjonelt.
- Jeg rår ikke for Clarks følelser. - Jeg vet det.
Jeg ville bare vise deg en ting.
Det er mitt slektstre.
Har du plassert meg som søster?
Hvorfor det?
Jeg bestemte meg for at familien min ikke er sånne som ikke elsker meg.
Det er dem som elsker meg uansett hva som skjer - mine venner.
- Alt er veldig mistenkelig. - Han kan tyde språket.
Ifølge deg, ja. Vi har ingen anelse om hvordan den grotten påvirket deg.
- Hjelp meg, mamma. - Vi vet ingenting om dr. Swann.
- Kanskje alt bare er en plan. - Nå er du bare paranoid.
Kanskje han bare vil hjelpe til.
Når det gjelder hemmeligheten din, så vil folk bare utnytte deg.
- Du kan ikke beskytte meg for evig. - Jeg er ikke klar til å gi meg ennå.
Vi prøver ikke å hindre deg fra å lære om din fortid.
Vi vil ikke at du blir skadet.
Jeg har en masse spørsmål. Jeg kan ikke gjemme dem i kjelleren.
Hvorfor satte foreldrene mine meg i skipet og sendte meg av gårde?
Jeg må gjøre dette.
Da drar vi sammen - som familie.
Jeg må dra alene, pappa.
Det er den eneste måten.
Uansett hva jeg finner ut, forandrer det ikke noe.
Dere er likevel foreldrene mine.
Hallo?
Dr. Swann?
- Hva gjør jeg her? - Leter etter svar, antar jeg.
Hei, Clark.
Du er ventet.
Du lurer nok på hvorfor en milliardær arbeider i et skap på planetariet.
- Tanken har slått meg. - Det er fredelig.
Dessuten eier jeg huset.
Aktiviser skjermen.
Ser det kjent ut?
- Hva er det? - En beskjed fra stjernene.
I hele mitt liv har jeg sett ut og lurt på om det er noen der.
- For tretten år siden fikk jeg svar. - Samme dag som meteorregnet.
En av mine mottakere fikk inn et svakt signal.
Det tok årevis å tyde det.
Men til slutt oppdaget jeg en matematisk nøkkel-
som var innebygd i sendingen.
- Kan du lese det? - Ja, den lyder:
"Dette er Kal-El fra Krypton. Vårt guttebarn, vårt siste håp."
"Vær så snill og beskytt ham."
Kal-El. Krypton.
Jeg har alltid lurt på hva som skjedde med barnet-
om han overlevde reisen.
For tre dager siden så jeg symbolet-
brent i en låve i Smallville.
Da jeg fikk vite at bonden og kona hans hadde en adoptert sønn...
Tror du at jeg er Kal-El? Jeg er bare Clark Kent.
Jeg prøver ikke å avsløre deg, jeg vil bare finne sannheten.
Jeg beklager. Jeg er ikke den du tror.
Hvis du kan leve med det, så kan jeg også gjøre det.
Men hvis du går nå, så står aldri den døren åpen for deg igjen.
Da får du aldri vite den andre delen av meldingen.
Si meg én ting. Hvorfor gjør du dette?
Vi har alle våre luker, Clark. Jeg må få vite at jeg har rett.
Det kommer aldri til å forlate dette rommet.
- Vis meg. - Den andre skjermen.
"Vi kommer til å være sammen med deg så lenge du lever."
- Hva betyr det? - Jeg er ikke sikker...
...men en ting jeg har lært av vitenskapen, er tålmodighet.
- Er det der Krypton ligger? - Nei, det er der Krypton lå.
Jeg fulgte signalene langt ut i rommet.
Jeg håpet å finne opprinnelsen, men i stedet fant jeg... ingenting.
Planeter forsvinner ikke bare.
- Hva tror du skjedde? - Det er millioner av ulike scenarier
Krig, sult, sykdommer...
Se på verden rundt oss. Er det virkelig så vanskelig å tro?
Det må finnes andre som meg.
Det finnes bare én beskjed.
Hvorfor akkurat jeg? Det må finnes en grunn til at jeg ble sendt hit.
Du finner ikke svaret i stjernene.
Du må gjøre en indre reise.
Du må skape din egen skjebne, Kal-El.
Clark...
Jeg forstår at det som dr. Swann fortalte må være overveldende.
Hvis du vil snakke, så er vi her.
Helt siden du fortalte om skipet så har jeg lurt på om det fantes andre.
Nå vet jeg at det ikke finnes.
Jeg er helt alene.
Clark... Du er aldri alene, min sønn.
Dette er hjemmet ditt, og vi elsker deg.
- Nå går vi inn igjen. - Straks.
Jeg har listet ut hva dette er.
Det er skipets hjerte.
Er du sikker?
Har du brukt det?
Jeg ville ikke gjøre det alene.
Da gjør vi det sammen.
Tenk at du har vært så liten.
Hva er det?
En beskjed fra min virkelige far.
- Jeg leser det nok feil. - Hvordan lyder det?
"På tredje planet fra stjernen Sol skal du bli en gud blant mennesker."
"De er en svak rase, styr dem hardt, min sønn, der ligger din styrke."
Jeg ble sendt hit for å erobre.
Hva for slags planet kommer jeg fra?
Kanskje du tolket det feil, Clark.
Du avgjør selv hva for slags liv du vil leve, ikke dine... foreldre.
Er det sånn jeg skal bli?
Du er en kraft for det gode.
- Hvordan kan du være så sikker? - Fordi jeg er faren din.
Jeg oppfostret deg. Jeg kjenner deg bedre enn noen annen.
Tekst: Siri-Ann Dønnestad Iyuno-SDI Group