Jeg banker på den andre veggen. Hvis du hører meg, så bank her.
- Er hun gal? -Stikk ut derfra! - Jeg tror ikke hun hører deg.
Vær litt stille, gutter.
Lance!
Jeg så det igjen!
Hallo?
Hvem er det?
Vil du ha et eple?
Lana?
Jeg vil ha en flodhest.
Du er så stor.
Hvorfor er du redd?
Vil du leke med meg?
Lana, hva er det?
Lyset gikk. Jeg syntes jeg så...
- Hva syntes du at du så? - Ingenting.
Vi går ut herfra.
Er det sikkert at du er i orden?
Det er yndlingskjolen min.
- Du er ikke virkelig. - Jo, jeg er virkelig!
Nei, du døde!
Lana? Chloes far sa at du var her.
Hva er det?
Clark...
Det høres så tåpelig ut.
Du kan fortelle alt til meg, Lana.
Clark, tror du på spøkelser?
Vi pleide alltid å gå hit. Vi lagde små båter av blomster.
De sank alltid like før svingen.
Var det her hun druknet?
Det regnet og broen var glatt.
Plutselig...
Det er greit.
Det morsomme er at Emily trodde på spøkelser.
Når et lys blinket, så sa hun at det var moren min.
Selv om jeg ville tro henne, så visste jeg at det var innbilning.
Kanskje det er hennes måte å vise at de døde kommuniserer med oss.
Hvis hun er et spøkelse. Hvorfor vente så lenge før kontakt?
Jeg vet ikke.
Det må finnes en rasjonell forklaring.
- Har du kontakt med foreldrene? - Nei, de skilte seg etter ulykken.
Jeg vet ikke hvor mora bor, men faren flyttet til Grandville.
Kanskje du ikke er alene om å kunne se henne.
Så dere ikke forbudsskiltet?
Mr. Dinsmore, det er meg, Lana Lang.
Ser man det. Du er blitt stor.
Dette kommer til å lyde merkelig, men jeg tror at jeg så Emily.
Skal dette forestille en syk spøk?
Jeg vil ikke gjøre deg opprørt, men jeg har sett henne to ganger.
Hvis noen andre skulle ha sett henne, så bør det være deg.
Ja visst, jeg har sett henne.
Når jeg hører favorittlåten hennes eller ser en jente i parken.
Tapet av et barn kommer man aldri over.
Nå får dere unnskylde meg.
Mr. Luthor, og jeg som trodde at raske avgjørelser var din styrke.
Det var derfor jeg fattet avgjørelsen om å la Helen ta hånd om bryllupet.
Jeg ser henne ikke. Det er tre uker igjen, og tiden går.
Hallo?
Jeg visste at du hadde dine laster, men ikke at fråtseri var en av dem.
Hvis det er noen som er ekspert på de sju dødssyndene, så er det du.
Amarettotrøffel! Kan jeg få et glass vann, takk.
Spriten dominerer smøret.
Jeg beundrer synspunktene dine, pappa. Hva gjør du i Smallville?
Jeg ville overlevere gaven-
- siden det er åpenbart at jeg ikke får noen innbydelse.
Du tilbød kvinnen som jeg elsker 100 000 dollar for å forlate meg.
Jeg gjorde deg en tjeneste. Det var en test på lojalitet.
Hun klarte det. Du burde takke meg.
Takkekortet må ha kommet bort i posten sammen med innbydelsen.
Kom igjen, åpne det.
- En bryllupsreise i Karibia. - På din egne, private øy.
Du får låne LuthorCorps fly også.
Hvorfor?
Jeg vil bare at du skal bli lykkelig.
Beklager, Clark. Da du leverte inn pressekortet mistet du privilegiene.
Det er faktisk skolens policy.
- Jeg prøver å hjelpe Lana. - Hva redder du henne fra i dag?
Hun hjemsøkes av en jente som døde for seks år siden.
Nå blir jeg nysgjerrig. Fortsett.
Hun tror at det er et spøkelse, men jeg er ikke så sikker.
Selv om jeg liker alt uforklarlig-
- så tror jeg at det finnes en forklaring.
Lana har vært med på mye i livet. Det kan være underbevisstheten.
- Ser hun ting som ikke finnes? - Nei, for henne er de nok virkelige.
- Hun er ikke gal. - Det sa jeg ikke.
Men det finnes mye som du ikke vet.
Du hører henne ikke gråte klokka tre om natta.
- Det du ser, er bare en maske. - Hvorfor forteller du dette for meg?
Hun snakker med deg. Og hun er fremdeles vennen min.
Chloe... takk.
Lås etter deg når du er ferdig.
Jeg har lett overalt etter deg.
- Alt er annerledes. - Hva mener du?
Hvor er alle kaninene?
Vi kan snakke om det når vi er hjemme.
Dette er hjemmet vårt, pappa.
Ikke nå lenger, jenta mi. Vi bor i Grandville.
Jeg forstår ikke. Lana sa at jeg døde.
- Lana vet ikke hva hun snakker om. - Jo! Hun er bestevenninna mi.
Emily, sett deg i bilen.
Nei!
Jeg blir ikke med. Jeg vil ikke være innelåst lenger.
Jeg vil være en vanlig jente. Jeg vil leke med Lana.
Du må høre på meg, Emily.
Du får aldri møte Lana Lang igjen. Er det forstått?
Du kan ikke si hva jeg skal gjøre. Jeg gjør hva jeg vil!
Kunne ikke dette ha ventet til det sluttet å regne, Clark?
Det er den eneste måten å motbevise zombieteorien på.
Hvis Emily er et spøkelse, liker hun nok ikke at du roter i kista.
Pete, her er den.
"Emily Eve Dinsmore. Elsket barn, velsignet engel."
Kroppen har ikke blitt rørt.
Hvor tok hun veien?
Clark?
Slipp meg inn, Lana!
Jeg vet hvorfor du er redd for meg.
Du så graven min.
Men jeg er ikke død, Lana.
Hvem er du?
Jeg er Emily, dumma.
- Hva vil du meg? - Pappa sa at jeg ikke får møte deg
Har du gjort noe slemt?
Lana?
Hun er her.
Hvor da?
- Jeg sverger, hun var her nettopp. - Det er greit. Jeg tror deg.
Emily er ikke noe spøkelse. Jeg så henne.
På kirkegården... Det var der jeg fant dette.
Faren hennes ga det til henne. Hun ville ha et likedant som meg.
Men det kan ikke være Emily. Hun kan ikke være ti år.
Jeg vet ikke hvem det er, men jeg tror jeg vet hvordan hun forsvinner.
Hun beveger seg raskere enn vi kan se.
- Hvordan da? - Jeg er ikke sikker.
Nå vet vi iallfall at du ikke holder på å bli gal.
Takk, Clark.
Allerede tilbake fra Metropolis?
Lang vei å kjøre for å få pleie.
Forfølger du meg, Lex? Det håper jeg ikke.
Nei, jeg hørte at du var her.
Jeg hilser på en tidligere ansatt. Dessverre er han fortsatt bevisstløs.
Det må være noen spesielle som får besøk av selveste sjefen.
Jeg behandler alle ansatte som en del av familien.
Det forklarer mangelen på lojalitet.
Er du blitt så kynisk at du leser onde hensikter i alt?
Jeg lurer bare på hvorfor du tilbringer så mye tid i Smallville.
Kanskje du ikke tror meg, men jeg har alltid prøvd å være en god far.
Jeg bekymrer meg for deg. Disse paranoide tendensene...
Faren med å gi etter for dem er at man mister perspektivet.
Lex, kommer du?
Han sover. Jeg prøvde å vekke ham.
Han må ta hånd om meg. Jeg har ingen steder å ta veien.
- Hva heter du? - Emily. Han er faren min.
Jeg tror at fedrene våre er venner. Min var nettopp her inne.
Han er en ond mann.
- Gjorde han noe mot faren din? - Han tok kaninene.
- Hvilke kaniner, Emily? - De i hagen.
Kanskje jeg skal snakke med moren din. Er hun her?
Hold deg nær meg.
Du er min beste venn.
Det må være dette som du så på The Talon.
Du er min beste venn.
Hvem trenger ordentlige venner når man kan ha en "Gabby Abby"?
Jeg husker denne.
Jeg ga den til Emily på niårsdagen hennes.
Hun skrev i den dagen før hun døde: "Håper at det ikke regner i morgen."
"Lana og jeg skal gå til elven. Vi skal alltid være bestevenner."
Lana...
Herregud!
- Clark, er du ok? - Ja, ingen fare.
Vi stikker herfra.
- Det var lurt å ringe politiet. - Prøvde han å klone datteren?
- Vi tror at han lyktes. - Han må ha en rik investor.
Han ville kopiere minnene hennes, så han ga henne dagboka.
Jenta må være så forvirret.
Hun ville bare ha en venn. Jeg må finne henne.
- Det er nok ingen god idé, Lana. - Clark har rett. Du kan bli her.
Mrs. Kent...
Hei, sheriff.
- Vi sjekket historien deres. - Fant dere laben?
David Copperfield rakk nok før oss.
- Jeg så dem. - De som tok bort alt?
De sovende jentene... Hvorfor likner de meg?
Pappa sier at jeg ikke husker noe for at jeg var i en ulykke.
Du husker ikke noe for at du ikke skrev det.
En annen Emily gjorde det.
Hun som er begravd på kirkegården?
Ja.
Dette er hennes historie. Du må skrive din egen.
Hvorfor skulle pappa lyve for meg?
Han trodde at du ville føle deg annerledes hvis han fortalte det.
Det er ikke galt å være annerledes. Jeg er også annerledes.
- Det forandrer ikke den man er. - Jo, det gjør det visst.
- Hva gjør du her, Lex? - Jeg kunne spørre deg om det samme.
Jeg møtte Emily Dinsmore.
Jeg ble litt nysgjerrig da jeg fikk vite at hun døde for seks år siden.
Så du vet ingenting om laben som var her nede?
De klonet Emily. Det er derfor faren din har raffinert meteorsteiner.
Det fantes bokser der du står.
Før Dinsmore forlot LuthorCorp-
- så utviklet han en teknikk som påskyndet celledannelse.
Han kunne utvikle et embryo til en fullvoksen kanin på noen dager.
Han har brukt meteorsteinene.
Det er derfor Emily ser ut til å være ti år.
Hvis man bort fra det etiske, så er det en utrolig bedrift.
Si det til den lille jenta som ikke vet hvem hun er.
Jeg har en tegning til deg.
Takk.
Jeg vil snakke med deg, Emily.
Er du klar til å gå til elven?
Ikke i dag.
- Vil du ikke være min venn lenger? - Selvsagt vil jeg det, men...
Bli med til elven. Vi løper om kapp. Alt skal være som før.
Nei, vent!
- Det gjelder Emily, eller hva? - Hun er ei enestående jente.
- Har han funnet henne? - Ikke ennå, men snart.
- Emily blir aldri trygg i hans pleie. - Jeg har ikke så mange alternativer.
Jeg tilbyr meg å beskytte henne. Skal hun ikke få et normalt liv?
Jo, men Emilys raske vekst forårsaker alvorlige kromosomfeil.
Hun har ingen samvittighet. Hun mangler følelse for rett eller galt.
Hun er farlig.
Lana?
- Hva er det? - Hvor er Lana?
Er hun ikke i stua?
- Det er for glatt her ute, Emily. - Vi får ikke problemer.
Du forstår ikke. Vi har allerede vært her.
Er det derfor pappa er sint på deg?
Det regnet. Jeg falt i vannet, og du hoppet uti etter meg.
- Fordi jeg er din beste venn? - Ja.
Du svømte ved siden av meg og sa at jeg skulle klare det.
Da jeg snudde meg, så var du for langt unna og strømmen var sterk.
Reddet du meg?
Nei!
Jeg trodde at du var min beste venn!
Hvis jeg kunne gjøre det ugjort, så ville jeg gjøre det.
Hver dag tenker jeg at det burde vært meg.
Denne gangen skal det være det.
Lana?
Det er meg. Det er ingen fare.
Clark, hold rundt meg.
Hva er det? Ene dagen vil du ikke vite av meg, og så vil du treffe meg.
Hvordan føles det å leke gud, pappa?
- Jeg etterlot en brunsj fordi... - Jeg vet at du har åpnet Nivå 3.
- Det illevarslende Nivå 3! - I stedet for å overgi prosjektet...
...så har du flyttet forskningen.
- Hvordan kan du gå på en sånn myte? - Samarbeidet deres er ingen myte.
Dere skaper mennesker.
Lex...
Romvesener? Hemmelige laboratorium?
Det er science fiction, min sønn.
Jeg så Emily Dinsmore.
Om du viet deg litt til forretninger, så hadde du merket at-
- Kawatchegrotten er min, fra og med i dag.
Det er umulig. Jeg har kontrakt på fem år.
Det sa jeg til guvernøren, men han har fått vite om en rekke ulykker-
og flere dødsfall som har skjedd.
Jeg er lei for det, gutten min.
Jeg har prøvd å lære deg å alltid holde blikket på ballen.
Mykt som silke. Bra jobbet, pappa.
Du innser vel at dette barnet er heldig som får deg som storebror?
Jeg mener det, Clark.
Et øyeblikk.
Lana?
Hei.
Jeg hørte at sheriff Adams fortsatt leter etter Emily.
- Hvordan går det med deg? - Jeg har det bra.
Jeg er bare bekymret for Emily.
Jeg håper at de finner henne snart.
- Får jeg låne Clark en stund? - Ja visst.
Hva gjelder det?
Oss, på sett og vis.
Jeg vil takke deg for i går.
Det var en stund da jeg trodde at jeg holdt på å miste forstanden.
Men du tvilte aldri på meg.
Du tror alltid på meg.
Takk.
Hva er det, Lana?
Det er bare det at...
Det føles som om du skapt et idealbilde av meg.
Det er det jeg ser.
Dette høres kanskje tåpelig ut.
Men jeg er redd for...
...at du en dag skal se meg og...
...at jeg skal gjøre deg skuffet.
At du ser at jeg ikke er så sterk og god som du tror.
Jeg er redd for at det vil forandre følelsene dine for meg.
Det er ingenting som kan gjøre det.
Det er kanskje jeg som må begynne å stole på deg.
- Det går bedre neste gang. - Så jeg får fortsette prosjektet?
Det er nok ikke så lurt, Pete.
Du har allerede satt forskningen på spill.
- Men du ville jo ha en prototyp. - Ja.
Og nå er vi nærmere målet vårt.
Men... jeg vil ikke at du jobber med prosjektet.
- Du er for følelsesmessig involvert. - Hun har brister.
- Men hun er datteren min. - Nei, det er hun ikke.
Hun er en dårlig tilnærmelse.
- Eksemplaret er defekt. - Du kan ikke ta henne fra meg.
Hun er... mitt liv.
Hun er LuthorCorps eiendom.
Hei, Emily.
Jeg liker ikke deg.
Vet du hva jeg tror? Jeg tror...
Jeg tror at vi fikk en dårlig start.
Se her.
Vil du holde den?
Ta den opp.
Hvor er faren min?
Ikke tenk på ham, Emily.
Jeg skal ta hånd om deg.
Hva skal vi kalle kaninen din?
- Bunny Buns! - Hvilket pent navn.
Det smaker godt. Kan jeg få litt mer?
Tekst: Siri-Ann Dønnestad Iyuno-SDI Group