- Var inte rädd, Kal-El. - Vem är du?!
Jag är Jor-El, din far.
- Jag trodde att du var död. - Jag är hans minne, hans vilja.
Jag ska uppfylla hans löften och vägleda dig genom livet.
Du är Kryptons siste son.
När du reste genom kosmos, bar du med dig ditt folks hopp och drömmar.
De lever genom dig, Kal-El. Tiden är inne.
- Vad då? - Det är dags att acceptera ditt öde.
Jag vet inte vad du har tänkt dig...
När solen Sol går ned...
...skall du återvända till mig. Ditt öde skall uppfyllas.
Dina tankar är ingen hemlighet för mig, Kal-El.
Dessa människor har tjänat sitt syfte och det är dags att lämna dem.
Allt jag nånsin har älskat finns här i Smallville!
Du måste släppa taget om det. Jag skall föra dig in i framtiden.
Jag vill inte ha din hjälp! Jag vill skapa min egen framtid!
Du har inget val, Kal-El.
Du är tidigt uppe.
- Jag har inte sovit. - Vad är det, Clark?
Jag träffade min biologiska far igår.
Hans röst kom från skeppet.
Det lät som om det kom inifrån mitt huvud. Han sa att tiden var inne.
- För vad då? - Att lämna Smallville.
Sa han det?
Jag måste göra det innan solnedgången.
Jag har inget val, sa han.
Varför händer det just nu? Gården är skuldfri, jag ska bli storebror.
Lana och jag är äntligen tillsammans.
Oavsett vad din far har för planer för dig...
...så är det hans förhoppningar och drömmar, inte dina.
Clark, du väljer själv ditt öde.
Ingen kan bestämma det för dig.
Detta är mitt hem.
Ni är mina föräldrar.
Jag hör hemma här. Jag ska ingenstans.
Jag har inte sett er två tillsammans sen du försökte muta Helen, pappa.
Och nu vägrar dr Bryce att ta emot det här, min bröllopsgåva till henne.
Nu får ni två olyckliga älskande ursäkta mig.
- Vad handlade det där om? - Precis det din far sa.
Jag är trött på att vara en bricka i er ständiga maktkamp.
Vi sa båda en del saker igår.
Jag vill inte att några hemligheter.
Jag har inte dolt nåt, Lex.
Det har jag. Titta i den.
Jag bröt mig in på ditt kontor. Det var den jag var ute efter det.
Jag försöker bryta mönstret. Jag vill inte vara sån längre.
Men du gjorde det. Du begick ett brott.
Du kränkte både mitt och min patients privatliv.
Trodde du att du kunde lämna tillbaka den och sen skulle allt vara glömt?
Jag vet inte vad jag trodde. Jag vet bara att jag älskar dig.
Det gör du säkert i din sjuka hjärna.
Jag har inte låtit analysera det.
Vad var det som var så viktigt med det här blodet?
Jag trodde att det skulle ge mig de svar som jag har letat efter.
Det förstörde bara vårt förhållande.
Är allt som det ska?
Ja.
Nej, det är det inte. Jag vet när du inte säger hela sanningen.
Jag har väntat så länge på det här, på oss.
- Det får inte försvinna. - Jag ska ingenstans.
Inte jag heller.
Lana... betyder det att du följer med på Lex bröllop?
Först måste vi berätta för Chloe om vårt förhållande.
Jag har undvikit henne hela dan.
Jag berättar det för henne.
Vi har lovat varann att vara ärliga.
Så länge som vi är ärliga så tar hon det nog bra.
LUTHOR DRIVER BORT JUNIOR FRÅN GROTTORNA
Att lokalpressen kan vara så fyndig.
Vad har din far i kikaren?
Han har redan ett gäng där nere som installerar modern teknik.
- Varför det? - Jag önskar att jag visst det.
Jag är den siste som får tillträde. Han har stramat upp säkerheten.
Inte ens du kommer förbi.
Var är skräddaren? Jag har ont om tid.
Jag bokade av honom.
- Varför det? - Helen vill inte gifta sig i morgon.
Jag träffade henne igår, då verkade hon glad.
- Mycket kan hända på ett dygn. - Varför slog hon upp bröllopet?
Jag har alltid kämpat mot mitt öde och försökt att inte bli som min far.
Men vi har vissa gener som styr oss.
Vad har du gjort?
Jag svek Helens förtroende.
Sen gjorde jag nåt väldigt olikt för en Luthor.
Jag erkände mitt misstag och hoppades på förlåtelse.
Men hon förlät dig inte?
Säg inget till nån. Jag vill leva i min romantiska dröm ännu en dag.
Jag måste sätta stopp för dessa otillåtna besök.
Vad gör du här?
Jag var bara nyfiken.
Det kan jag tänka mig.
Enligt den stackars dr Walden är du omtalad på dessa väggar.
Du ska tydligen härska över oss alla.
Det förvånar mig att ni tror på honom.
Jag vet att ni hade ett nära samarbete.
Det finns säkert nåt du kan berätta. Det vore mycket användbart.
Han berättade inte nåt för mig.
Vad ska ni ha maskinerna till?
Jag ska finna hemligheten som finns dold på dessa väggar.
Se hur det gick för dr Walden.
Men jag har nåt som han inte hade. Nyckeln.
När jag placerar nyckeln i hålet-
så kommer jag att få alla svar.
Jag trodde att nyckeln blev stulen.
Jo, men innan den försvann så lät jag analysera den.
Sammansättningen var unik. Den liknar inte nåt på denna jord.
Med ett undantag:
Meteorstenarna som hittades här.
Jag har framställt min egen nyckel.
Den är identisk, in i minsta detalj.
Visst är den vacker? Titta!
Du ser inte frisk ut. Hur är det?
Det är bra.
Var försiktig.
Lionel Luthor hade aldrig kommit nån vart om han varit försiktig.
- Du kommer att göra Clark mållös. - Chloe.
Akta så att ni inte överglänser bruden och brudgummen.
- Ni ska väl gå tillsammans? - Ja, som vänner.
Visst... vänner.
Clark har letat efter dig.
Nej. Hans föräldrar sa att han hade fullt upp med sina plikter.
När såg du honom senast?
Jag sprang på honom på Talon.
- Han sa att han letade efter dig. - Det kan inte ha varit så viktigt.
Ha det så kul i morgon.
Jag trodde att jag skulle hitta dig här.
Jag tittar på solnedgången. Jag hoppas att det inte blir min sista.
Det blir det inte, Clark.
Det är bara en solnedgång.
- Kom, din mamma har maten klar. - Jag kommer strax.
Pappa?
Tack för att du alltid tror på mig.
Det var så lite.
Tiden är inne, Kal-El. Kom till mig.
Du skall lyda mig.
Du är inte min far. Du kan inte bestämma över mig.
Detta är dina förfäders symbol. Det är lönlöst att kämpa emot.
När stjärnan Sol står i zenit, skall du påbörja din resa.
Om du inte gör det, så kommer du att såra dina närmaste.
Clark! Varför är du inte klar?
Bröllopet börjar om några timmar.
Jag lovade Helen att kolla blommorna.
- Jag ska hämta Lana på vägen. - Ja, du har ju en flickvän nu.
Clark...
- Hur är det? - Bra.
- Ingen röst? - Ingen röst.
Då får du möta framtiden på det gamla vanliga sättet.
Det är skrämmande.
- Mamma? - Ja.
- Du är jättevacker i dag. - Tack.
Helen...
- Du är här... - Jag är så arg på dig.
- Det du gjorde var oförlåtligt. - Du har rätt.
Men ju längre jag kom från dig och den här stan...
Det enda vettiga vore att fortsätta, men jag var tvungen att vända om.
Jag tänkte på mig själv och de misstag som jag har begått.
- Hoppas att jag inte är ett av dem. - Nej, det är du inte.
Det är just det...
Jag älskar dig fortfarande.
- Gör det ont? - Inte nu längre.
Vet du vad det betyder?
Det är hans sätt att säga att jag måste lyda.
Vid tolvtiden kommer han att styra mig.
Dina föräldrar måste vara knäckta.
Jag har inte berättat det för dem.
Varför inte, Clark?
Jag vet vad jag måste göra. De hade aldrig gått med på det.
Jag måste förstöra skeppet.
Det har färdats genom rymden. Vi lär knappast kunna förstöra det.
- Men om vi hade en kryptonitnyckel... - Det här är ju helt skruvat!
- Minns du Lanas halsband? - Vad har det med detta att göra?
Det höll på att bli min död, men skeppet neutraliserade det.
- Du sa att skeppet skyddade dig. - Tänk om det skyddade sig själv.
Både jag och skeppet är från Krypton. Vad är det enda som kan döda mig?
Så kryptonit kan förstöra skeppet?
Det är för farligt. Du vet inte vad som kan hända.
Du kan dö av det!
Var ska vi hitta en kryptonitnyckel?
- Hur lång tid dröjer det? - Ytterligare tio minuter.
Luthor, jag vill snacka med er!
Vakter, kasta ut honom.
Släpp mig! Om inte de släpper mig, så kommer jag att stämma er!
- Låt honom vara. - Känner jag dig?
- Jag heter Pete Ross. - Ross...?
Ni stal mina föräldrars företag.
- De fick bra betalt för rucklet. - Ingen i stan gillar er!
Rör mig inte! Ni hatar honom också.
Jag värdesätter deras hat. Jag finner det användbart.
Folk är alltid som svagast när de är arga.
Fråga din far.
Det ska jag göra.
Kasta ut honom.
- Du...! - Kroppsvisitera honom!
- Vad gör ni? - Var är den?
Passa er, mr Luthor.
Ni vill ju inte framstå som svag.
Lex...
Mr och mrs Kent. Var är marskalken?
Clark har aldrig varit särskilt punktlig, men han kommer.
Jag har nåt till dig.
- En kompass. - En familjetradition.
Jag fick en av min far om jag skulle gå vilse på vägen till altaret.
Tack, mr Kent.
Varför är du inte omklädd?
Jag måste göra en sak först.
Jag kan inte säga vad det är, men det gäller oss och vår framtid.
Den siste som sa så till mig drog ut i krig.
Åk, vi möts där.
- Är allt som det ska? - Ja.
Gå nu.
- Lana... - Ja?
Jag ville bara minnas det här ögonblicket.
Har ni hört av Clark? Helen har åkt fem varv runt kyrkan.
Han kommer med Lana.
- Var är Clark? - Han skulle göra nåt.
- Mr Kent... - Du får börja utan din marskalk.
Tänk inte på Clark. Detta är viktigare. Lycka till.
Clark! Tur att jag hittade dig.
- Vad gör du här? - Du letade efter mig.
Ja, det gjorde jag.
Vi hinner inte prata nu. Jag letar rätt på dig senare.
Jag letar rätt på dig. Okej?
Hur bestämde ni er? Singlade ni slant eller drog du kortaste stråt?
Vem som skulle berätta att du och Lana var ihop?
Vet du om det?
- Jag kom till ladan för att varna dig - För vad då?
Det kvittar. Jag såg dig och Lana tungkyssas.
- Det var inte meningen... - Att vad då?
Du har alltid varit kär i Lana.
Jag trodde att det skulle kunna bli nåt mellan oss...
Det är precis som ödet. Oundvikligt, men överraskande.
- Jag tänkte berätta det. - Stod det överst på att-göra-listan?
Jag kan hantera att ni är ihop. Det gör ont, men jag var förberedd.
Vi hade just lovat att vara ärliga, men du vågade inte hålla ditt ord.
Eller var det så roligt att göra narr av mig?
Ha ett bra liv, Clark.
Mr och mrs Luthor, välkomna.
Det dröjer några minuter innan start. Hela stan har haft strömavbrott.
Bra, det döljer flykten.
För vårt nya liv.
- Vad är det? - Inget. Allt är perfekt.
- Hur är det med henne? - Läkarna vet inte än.
Vad gjorde du, Clark?
Jag stal Lionels kryptonitnyckel och satte den i skeppet.
Varför gjorde du det?
Jag ljög om rösten.
Den kom tillbaka. Den sa att jag måste ge mig av.
Jag hade inget val. Jag var tvungen att förstöra skeppet.
Varför sa du inget till oss?
Ni hade inte gillat det jag gjorde.
Jag ville inte låta det ta mig ifrån er.
- Jag är ledsen för det jag gjorde. - Dina handlingar får konsekvenser.
Har inte vi lärt dig det? Det är inte läge för ursäkter.
Det är för sent. Du hade inte tänkt igenom detta.
Du visste inte vad som skulle hända.
Nu ligger din mor i en sjukhussäng.
Mr Kent...
Hur mår min fru?
Hon har en lätt hjärnskakning, men hon klarar sig.
Och vårt barn?
Jag beklagar.
Pappa...
Clark, vad har hänt?
Det ser ut som en bombkrater.
- Var är dina föräldrar? - På sjukhuset.
De mår bra.
Mamma förlorade barnet.
- Barnet? - Allt är mitt fel. Jag gjorde det.
- Hur kunde du göra det? - Så som jag alltid gör.
- Jag skapar lidande i allas liv. - Det är inte sant.
Jag har dolt så mycket för dig.
Om du visste sanningen så skulle du inte vilja träffa mig.
Det tror jag inte på.
Jag försökte dölja mitt förflutna, men jag kunde inte det.
Han sa att om jag inte gav mig av, så skulle alla jag älskar drabbas.
Han hade rätt.
- Clark, du är chockad... - Håll dig borta från mig!
Håll dig borta, innan jag skadar dig.
Jag är glad att ni äntligen accepterat mitt erbjudande.
Ni har en spännande framtid, miss Sullivan.
Man får inte såna chanser varje dag.
Varför ändrade ni er?
Ni hade rätt om Clark. Han var inte den jag trodde.
Konstigt att jag inte märkt det tidigare.
Kärleken förblindar även den skarpaste hjärna.
Vi tittar inte, för vi vill inte se.
När kärleken har skalats bort, så ser vi den personen klart.
Alla deras brister och svagheter avslöjas för oss.
Och deras hemligheter.
Jag har ett möte. Jag är ledsen att jag måste köra iväg er så här.
Varför är ni så intresserad av Clark?
Ni tror väl inte att jag synar alla mina kort?
Nej.
Allt kommer att avslöjas i sinom tid.
Jag är här, älskling. Jag är här.
Clark, jag har hört vad som hände.
Ska du säga att jag gjorde bort mig?
- Jag vill hjälpa till. - Ingen kan hjälpa mig.
- Vad letar du efter? - Chloe sparade en röd kryptonitring.
- Du vet hur den påverkar dig. - Den får mig att må bättre.
Det är inte lösningen, Clark.
Jag pratade med Lana och jag hörde om barnet.
- Du måste prata med dina föräldrar. - Det har jag gjort!
Du skulle ha sett min pappas blick, som om jag var en utomjording.
Gör det inte. Du blir inte dig själv.
Det är just det jag inte vill vara.
Clark!
Clark, vart ska du?
Bort härifrån.
Den Clark jag känner flyr inte.
Den Clark du känner är en lögn.
- Varför släpper du inte in mig? - Du kommer inte att gilla det du ser.
- Jag släpper dig inte. - Ingen kan rädda mig, inte ens du.
Dina föräldrar behöver dig. Jag behöver dig.
Jag älskar dig, Clark.
Jag älskar dig också.
Mer än du nånsin kan ana.
Det är därför jag måste åka.
Följ med.
Smallville är mitt hem. Det är ditt hem också.
Inte längre.
Helen?
Helen?!
Du skall lyda mig, Kal-El.
Text: Staffan Fröling www.sdimedia.com