Leter du etter noe spesielt?
Mamma fyller snart år.
Hvordan har du det?
Jeg prøver ennå å få bort smaken av sykehusgelé...
Men beinet føles bedre.
Jeg tenkte å hilse på, men...
Det gjør ingenting, jeg forstår.
Jeg må gå...
- Skal vi virkelig gjøre dette? - Ingen kommer til å merke deg...
Du knuser, jeg tar, ferdig.
Sist Martha var her, prøvde hun disse.
Prøvde hun noe som ikke koster et firesifret beløp?
Jeg fikk nettopp inn litt enklere smykker fra en lokal designer.
Direkte fra rommet...
Takk, jeg må lete videre.
Stå stille!
Ikke beveg deg av flekken. Politiet er på vei.
- Gikk det bra, Clark? - Lana?
Øynene mine... Jeg ser ingenting.
Sett deg...
- Vi må gjøre noe, Jonathan. - Jeg vet det... Men hva?
Netthinnene ble skadet av varmebølgen.
- Legen var jo forvirret... - Du satte håndjern på ham.
Sist vi stolte på en lege solgte hun blodet hans til Luthor.
Clark har mistet synet. Vi må risikere hemmeligheten hans.
Denne gangen har kreftene hans skadet ham selv.
Vi må tenke gjennom det hele.
Har jeg noe å si?
Selvsagt.
Det er nok bare et tidsspørsmål før jeg kommet meg.
- Det kan være permanent... - Mange går gjennom dette hver dag.
Hva kan skje? At jeg går gjennom en vegg på skolen?
Alle stirrer, hva?
De liker solbrillene dine.
Vent... La meg hjelpe.
Jeg har kunnet kombinasjonen siden tredje klasse.
Fyren havnet i mammas domstol.
Jeg tror ikke at dommer Ross kommer til å være mild.
Clark...
- Er du allerede tilbake? - Jeg skal bare hente noe.
Hvis du trenger noe... Notater, skrivehjelp...
En ting ulykken lærte meg...
...er at man ikke takler sånt som dette på egen hånd.
At jeg er blind, forandrer ingenting mellom oss.
Jeg tilbød bare hjelp. Jeg skal ikke gjøre den tabben igjen.
Den som sa at fravær gjør hjertet mer kjær...
...kan ikke ha truffet dere to.
- Hva er det, Clark? - Hører du ikke?
- Chloe? - Hun er ikke her.
Jeg hører henne.
Jeg er på skolen, jeg kan ikke snakke nå.
Jeg har sluttet. Noen kan høre meg.
Hvordan kan du engang ringe meg?
Jeg akter ikke å studere Clark mer.
Jaså? Jeg husker en reporter som var så ivrig...
...etter å få jobb på Daily Planet. Hvilket jeg tilbød på én betingelse.
Du har fått den informasjonen jeg har, Mr. Luthor.
Du må betrakte ham som et pågående studieobjekt.
Ble ikke din journalistiske iver vekket da du fikk høre om blindheten?
Med tanke på at alle andre der behandles for hørseltraumer?
Du får finne noen andre. Jeg har er ferdig med dette.
Hva skal du gjøre istedenfor? Løpe til Lex?
Lex lider av en alvorlig mental forstyrrelse.
Han har som en sprekk i fundamentet.
Han tåler ikke det minste press.
Så vi skal la Lex fortsette å spisse sine blyanter.
Jeg vil ha en ferdig redegjørelse om Clark Kent...
Hva er det som skjer, Clark?
Noe er ikke som det skal. Kjør meg hjem.
Kommer alle lydene på samme gang?
Som en stereo på høyeste volum... Alle lydene ble forsterket.
Så ble det stille igjen.
Med tanke på evnene dine vet vi ikke hvordan sansene utvikles.
Det kan ha vært en engangsforeteelse. Eller kompensasjon for synet.
Lydene var så høye. Jeg visste ikke hvor de kom fra.
Og Chloe og Lionel...
Hva er det med dem?
De snakket om meg i telefonen. Og det var neppe første gang.
- Hei... - Lex, hyggelig å se deg.
Jeg må fylle ut noen papirer til Clarks rektor.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Hva sies om "hei"? Jeg er fortsatt den samme Clark.
Da pappa mistet synet...
...kontaktet jeg noen av verdens beste øyeleger.
Bare si ifra...
Jeg setter pris på det, men dette går ikke an å kurere.
Jeg vil ikke snakke om det. Jeg hører hele tida folks engstelse.
Stol på meg. Jeg vet hvordan det føles.
Det finnes en nesten middelaldersk mistenksomhet...
...mot dem som overvinner mental sykdom.
Jeg kan bare slippe antydningene ved å vise hva jeg går for.
Hvordan skal du gjøre det?
Jeg vender tilbake til LuthorCorp. Pappa har gitt meg jobben tilbake.
Tror du at han mener alvor, Lex?
Hvorfor spør du det? Vet du noe?
Jeg hørte at jobben er en bløff. Han tror ikke at du er frisk.
Tror han at jeg bare skal tvinne tommeltotter?
Han sa "spisse blyanter".
Hvor har du hørt dette?
Det spiller ingen rolle. Det viktige er...
...at du er forsiktig.
Hei, kjære.
Vi burde kanskje leie inn hjelp, Jonathan.
Du ser overarbeidet ut.
Vi klarer oss knapt som det er.
Det blir ikke bra med deg på sykehus.
Jeg klarer meg, jeg må bare hente pusten.
Hva gjør du?
Handikapsøknad... For å gi Clark spesialundervisning.
Studierådgiveren sa at han kan fortsette som vanlig.
Livet hans er forandret. Liksom ditt. Men dere nekter å innrømme det.
Dere tror dere klarer alt på egen hånd, men det gjør dere ikke lenger.
Du trenger å lære deg å ta imot hjelp. Han også.
Jeg fikk et brev fra forsikringsselskapet mitt.
Sykehusregningen min har tydeligvis blitt betalt.
Hvem har sagt at alle forsikringsselskap er onde?
Det var ikke din feil, det var min. Jeg dyttet deg inn.
- Lex, du var... - ...gal?
...ikke ditt vanlige jeg.
Du prøvde bare å hjelpe meg.
Jeg er oppriktig lei meg.
Ikke fordi jeg ikke setter pris på dine store gester...
...men du kunne bare kommet forbi og sagt hei.
De store gestene har alltid vært enklere.
Jeg beklager at jeg ikke var der, men du hadde jo Clark.
Nei, det hadde jeg ikke.
Den eneste måten å slutte å såre hverandre på...
...var å slutte å møtes.
Men han kan nok trenge din støtte nå.
Den tøffe utsiden er bare spill.
Jeg prøvde...
...men mitt nærvær gjør ham nok ikke lykkeligere.
Forresten... Hvem er Adam?
Jeg så blant regningene at du hadde sendt ham fruktkurver.
- Jeg skal betale tilbake pengene. - Du har ikke svart.
En venn jeg fikk under fysioterapien.
- Må ha gjort et sterkt inntrykk. - Ja.
Hør fra deg.
Clark?
Chloe...
Jeg hater klisjeer, men om jeg kan gjøre noe...
Jeg klarer meg.
Du har ikke kommet hit bare for å se til den blinde.
Jeg har et ærend.
Har du sett Pete?
Jeg er lei for det.
Vi skulle ha møttes i morges for å jobbe med spalten min.
Den som Lionel Luthor hjalp deg å få?
Hva mener du?
Jeg har mistet synet, men ting har blitt tydeligere.
Hvor lenge har dere studert meg?
Siden forrige våre. Dagen etter Lex' bryllup.
Da du så meg og Lana sammen... Er det derfor du har gjort det?
Din taushet er øredøvende.
- Hva har du sagt? - Ingenting han ikke allerede visste.
- Hva gir han deg, da? - Ingenting.
Tro det eller ikke, men jeg prøvde å hjelpe deg.
Jeg prøvde å forstå hvorfor han er så fascinert av deg.
Og så fikk The Torch noen maskiner og du en spalte på kjøpet?
Du som alltid anklagde meg for hemmelighetskremmeri.
Jeg...
Jeg hadde det tøft og ga etter.
Jeg har prøvd å trekke meg, men sånne som Lionel Luthor slipper ikke taket.
Jeg trodde at du skulle forstå at man kan ta en dårlig avgjørelse.
Men jeg antar at jeg tok feil.
Clark!
Foreldrene dine er klare til å etterlyse deg.
- Hvordan kom du deg hit? - Jeg gikk.
Jeg mente ikke å skremme dem, men jeg orket ikke all lyden.
Jeg er blitt den mest utrolige tyvlytter.
- Fulgte noen etter deg? - Nei.
Hvorfor spør du om det?
Ross! Inn i bilen!
Hva foregår, Pete?
Jeg sa at du skulle sette deg i bilen!
Hvem er det?
Hva foregår?
Pete!
- Fant de ingenting ved bilen? - Ingenting som hjalp.
Det var samme lyden som i smykkebutikken.
Jeg forstår, men at han har hørt noe hjelper oss ikke stort.
Jo, det betyr at Masterson har en medskyldig.
I en by med 45 000 innbyggere gjør det ikke ting enklere.
Du burde være hjemme i tilfelle de kontakter dere om en løsesum.
De ringte akkurat.
- Har Pete det bra? - Enn så lenge.
Hva vil de ha?
Mastersons rettssak innledes i morgen.
Advokaten hans kommer til å foreslå at saken legges ned.
Hvis jeg ikke godtar forslaget, dreper de sønnen min.
Herregud.
Clark! Hva holder du på med?
Jeg prøver å fokusere hørselen.
Hvis jeg ikke lykkes, kan jeg ikke redde Pete.
Clark.
- Dommer Ross var her. - Jeg vet det. Jeg hørte det.
Å spille med på deres betingelser duger ikke.
De kommer til å drepe Pete. Jeg må fokusere meg.
Ok, da setter vi fart.
Prøv å høre din fars stemme.
Konsentrer deg, Clark.
Konsentrer deg om stemmen min.
Pappa.
Det gikk bra. Jeg kunne høre deg.
Fint, jeg hvisket knapt.
Vi fortsetter.
Fokuser, Clark. Fokuser på stemmen min.
Hører du meg?
Bra.
Lex?
Jeg har dessverre ikke mye tid. Hva ville du snakke om?
Da jeg ble sluppet fra anstalten tok du imot meg med åpne armer.
Jeg burde ha visst bedre enn å ha stolt på løftene dine.
Hva snakker vi om?
Fornedring.
Det sies at min nye jobb her består av en tittel, ikke noe mer.
Jeg har alltid villet ha deg her.
For å gjøre hva? Spisse blyanter?
Lex... Hør nå.
Hvis du trodde at du bare kan sette meg bak et skrivebord...
...så begår du en stor tabbe. Men mine kilder kan jo ta feil.
Det er sant. Jeg har vært skuffet over deg.
- Men det har jeg også sagt. - Til dem som vil høre.
Så jeg får helt enkelt vise hva jeg går for, ikke sant?
Det må vi daglig gjøre.
Det har jeg lært meg å leve med. Det håper jeg du også skal gjøre.
Lex...
Hvis noen prøver å drive oss fra hverandre, noen vi kjenner...
...så er det et svik.
Hvem har sagt dette?
Hvem snakket du med?
Jeg er bekymret for at noe har skjedd Pete. Vi har lett overalt.
Jeg tenkte at vi skulle oppdatere oss litt.
Jeg er straks tilbake.
- Det gikk fort. - Faren din sa at du var her.
Jeg tenkte at du nok vil ha selskap.
- Men hvis du ikke vil ha det... - Vær så snill, bli.
Om i morges...
- Det er greit, du var opprørt. - Nei, det er ikke greit.
Jeg har tatt avstand.
Sannheten er at jeg savner deg.
Men jeg forstår hvorfor du ikke vil ha meg.
Jeg var såret og redd.
Jeg overreagerte, Clark.
Som jeg behandlet deg, er det rart at du ikke har stukket før.
Du hadde dine grunner.
Kanskje jeg ikke har det lenger.
- Hva prøver du å si? - At livet mitt er annerledes nå.
Og at jeg innsett at jeg ikke vil være alene.
Clark... du er ikke alene.
Jeg burde gå tilbake inn.
Hva er det som bråker, Lana?
Bergingsbilen?
Det er samme lydene som da Pete...
- Hva foregår, Clark? - Hent faren min, Lana.
- Hjelp! - Pete?
Pete!
Clark?
- Hjelp meg, Clark! - Hold munn!
Pete? Hvor er du?
Jeg er tilbake!
Pete!
- Har det blitt bedre? - Litt. Det er fortsatt uklart.
- Og dine andre evner? - Røntgen- og varmesynet er borte.
Varmen fra fakkelen må ha løst opp arrvevet.
- Pete er ennå ikke fri. - Han kan være hvor som helst.
Jeg tenker ikke bare å sitte her.
Ok, men først har vi et annet sted å besøke.
Kom, Clark.
De er kjempefine.
Hva har du slags plan?
Mastersons rettssak begynner om en time.
Om Mrs. Ross løslater ham, følger jeg etter.
Det er min eneste sjanse.
Har det gitt noen resultater?
Ok, prøv igjen.
Hvor lang tid kommer det til å ta?
Ok, ring når du er ferdig.
Jeg antar at det er nå jeg kremter meningsfylt.
Jeg har ingen ny informasjon.
Hadde jeg hatt det ville jeg gjerne mailet den.
- Før eller etter du snakket med Lex? - Hva snakker du om?
Dine svingete utflukter fungerer kanskje på skolebiblioteket...
...men her spiller du i en annen liga.
Hva handler dette om?
Jeg trodde vi hadde en privat konversasjon.
Tenk min forbauselse da Lex konfronterte meg.
Du fikk meg til å tro at du ikke lenger hadde kontakt med Lex.
Det har jeg ikke. Men takk for fornærmelsen.
- Unnskyld meg, jeg har en deadline. - Ikke nå lenger.
Spalten din er tatt bort.
Hæ?
Ok, sånn gjør vi...
Si hva du har sagt til Lex, så lar vi det ligge.
Jeg er ikke kilden hans.
Du kan legge ned spalten, det er ikke det eneste jeg jobber med.
Jeg kan selge dem en story om en milliardær...
...med en overdreven interesse for en bondegutt fra Kansas.
Truer du meg?
Jeg vill vært forsiktig, Miss Sullivan.
Jeg kan være hva jeg vil. Jeg arbeider ikke lenger for deg.
Dommer, vi har folk som leter, men tiden begynner å ta slutt.
Å slippe Masterson går imot alt jeg tror på.
Men hvis jeg ikke gjør det, dreper de sønnen min.
Se på ham. Han vet at han har vunnet.
- Hva skal du gjøre? - Frem til høringen, be.
Hallo.
Nathan. Alt er klart.
Jeg burde være ute herfra om tjue minutter.
- Hva vil du at jeg skal gjøre? - Kvitt deg med guttungen.
Så møtes vi i Metropolis.
Ross er snart ikke mer enn en livløs klump.
Pete!
- Jobber du her? - Hva i helsike gjør du her?
- Hvor er Pete? - Snart spiller det ingen rolle.
Hjelp meg! Hører noen meg?
Hjelp!
- Pete! Gikk det bra? - Clark...
Så trakk jeg meg ut av søppelpressa.
- Det er det modigste jeg har hørt om. - Ellers ville jeg vært boksskinke.
Jeg er glad for at du klarte deg. Ring meg.
Det skal jeg.
Jeg kommer nok til å få høre dette mange ganger.
Hva kan jeg si? Jentene liker en helt.
Håper du ikke har noe imot at jeg tøyer på sannheten.
Etter alt du har gjort for meg, er det det minste jeg kan gjøre.
- Hva er det? - Jeg trenger nok nye briller.
- Hei. - Chloe!
- Jeg er klar for intervjuet. - En annen gang.
Godt å se at du føler deg bedre.
Chloe! Hva står på?
Jeg har mistet spalten min.
- Hvorfor? - De var ikke så åpne om det.
Og faren min mistet jobben sin hos LuthorCorp i morges.
Han har jo jobbet der i årevis.
Spør Lex, det var hans avgjørelse.
Clark... Jeg hørte om din mirakuløse helse.
Jeg hørte at du avskjediget Chloes far i dag.
Tydeligvis fikset han ikke jobben.
Han har jobbet her i årevis, det kan ruinere familien.
Faren min tror det var han som spredte rykter om meg.
Chloe må ha hørt sladderen og fortalt det til deg.
Det handler om å trekke grenser. I dag vant faren min.
- Og Chloes far tapte. - Krigen har nettopp begynt.
Og jeg har alle fordeler. Han tror at jeg er svak.
Jeg trodde du ville bli lettet.
- Hvorfor skulle jeg bli det? - For ved å gjøre dette...
...kunne jeg holde deg utenfor.
Du synes å være tilbake.
Hei, Lana.
Jeg er glad for å se deg.
Jeg ville snakke om det som skjedde forleden.
Jeg gikk for langt.
- Jeg følte meg sårbar, men... - Clark.
Jeg trakk meg unna...
...fordi jeg har truffet noen.
Og jeg er ikke sikker på følelsene mine for ham.
Siden du forteller om ham, vet du nok allerede.
Kanskje det...
Jeg ville ikke at du skulle høre det fra noen andre.
Jeg forstår.
Jeg burde dra tilbake.
Lana.
Takk for at du er ærlig.
Det er den eneste måten vi kan fungere.
Tekst: Siri-Ann Dønnestad Iyuno-SDI Group