Godt løbet, alle sammen. Glem ikke at strække ud.
Mr Altman...
Jeg ville kigge ind... Hvis jeg kan gøre noget...
Ingen af os kan gøre noget nu.
Hun elskede virkelig denne årstid.
Der var fart på dig. Jeg er en af de mange, du overhalede.
- Jeg hedder Lana. - Jordan Cross. Jeg er ny.
- Undskyld. - Det er okay. Der er mere.
Udmærket løbet. Vil du være med...
...på holdet? Er du all right?
Jordan... Det overvældede blik afslørede dig. Jeg hedder Clark.
Nå ja, min mentor.
De sagde, du pludselig smuttede. Alt i orden?
Jeg skal vænne mig til folk. Jeg er blevet undervist derhjemme.
Alle nye elever får en mentor. Jeg skal vise dig det hele.
Må jeg lige tale med min far?
Naturligvis.
Det er sket igen, ikke?
Jeg ved, at du ønsker det her, men jeg synes, det er en fejl.
Nej, ikke i dag...
Ikke i dag!
- Mr Altman! Er De okay? - Hvorfor stoppede du mig?
Jeg vil være sammen med min lille pige.
Min datter er død, og det er min skyld.
Megan, vil du høre, om mr Altman må få besøg?
- Hvordan har mr Altman det? - De vil mentalundersøge ham.
Jeg vidste ikke, at I kendte mr Altman.
Hans datter var cheerleader sammen med os i folkeskolen.
Mr Altman tog hendes ulykke meget tungt.
- Hun blev vist kørt over. - På vej hjem fra afslutningsfesten.
Lægerne sagde, at hun aldrig ville vågne...
...men mr Altman håbede på et mirakel.
- Det lyder, som om det udeblev. - Han slukkede for respiratoren.
Det må have været frygteligt.
Det er svært, når man bebrejder sig selv.
Jeg må hellere gå.
Hvis jeg kunne ændre den aften, ville jeg gøre det.
Jeg kan ikke huske, hvorfor Julia og jeg skændtes.
Megan, gør det ikke.
Julia gik hjem den aften, fordi hun var vred på mig.
Hvis jeg havde stoppet hende...
Vi vidste ikke, hvad der ville ske. Du kan ikke bebrejde dig selv.
Jeg skulle have sagt det til ham.
Han er bedøvet. Jeg ved ikke, om han kan høre dig.
Kom. Lad os gå.
Det gør mig så ondt.
- Det er bare mig. - Ja... Hej.
Undskyld, jeg stak af i går.
Mr Altman var heldig. Bare min far ikke havde set det.
Fortæl ham, at det ikke sker så tit her.
Mine forældre er også overbeskyttende. Er du all right?
Ja. Jeg kan ikke lide, når nogen rører mig.
Hvad?
Du havde det samme ansigtsudtryk, som da mr Altman gik ud foran bilen.
Som om du vidste, at han ville gøre noget.
Jeg trænger til frisk luft.
- Godnat. - Farvel, Lana.
Det gør ondt! Det brænder!
Adam, er du all right?
- Vågn op! - Få det væk!
Lana... Hvad skete der? Er du uskadt?
Jeg har det fint. Du havde et voldsomt mareridt.
Det havde jeg vel.
Vil du tale om det?
Nej, egentlig ikke.
Jeg klæder mig på og rydder op.
Clark. Vi ledte efter dig. Hvem skal sige det?
- Vil du høre nyt om Lanas gæst? - Nej.
- Er du ikke interesseret? - Det kommer ikke mig ved.
Lana og jeg er venner. Jeg vil ikke komme mellem hende og Adam.
- Clark er blevet holdspiller. - Jeg er en Adam-fri zone.
Nu da vi har sløjfet sladderen, hvad skal vi så tale om?
- Ved I noget om Jordan Cross? - Ham, der er bange for kontakt?
Han må have gjort et stort indtryk. Det vil lyde skørt.
Jeg tror, han forudanede det med mr Altman.
- Hvad får dig til at tro det? - Det er en fornemmelse.
- Det havde Jordan måske også. - Forudanelser kan være intuition.
Han hørte måske noget eller så et blik i Altmans øjne.
- Men vi bør nok tjekke det. - Tak.
Tak ikke. Det er sjovt at være som Woodward og Benstein igen.
- Kom indenfor, Lana. - Det var vigtigt. Er der noget galt?
Det håbede jeg, du kunne fortælle mig. Der var en episode på Talon.
Nogle naboer hørte din lejer skrige.
Episode er et stærkt udtryk.
Adam havde et mareridt. Det var ikke noget særligt.
Havde det været første gang, ville jeg nok være enig.
Jeg kan læse en faktura. Lad mig se.
Reparation af smadrede vinduer, udskiftning af møbler...
Hvorfor har du ikke fortalt det?
- Du kunne have troet det forkerte. - Adam opfører sig usædvanligt.
Når man kommer sig efter et forhold, er det let at lade følelserne råde.
Det er ikke personligt. Adam har været til stor hjælp.
At leve med nogle mareridt er en lille pris at betale.
Du bestemmer...
...men du bør spørge dig selv, hvor meget du ved om din nye ven.
- Jeg har fundet noget. - Det har jeg også.
Jeg har lige opdaget noget stort om Ad... Glem det. Undskyld.
- Arbejder du med Jordan-historien? - Ja. Jeg har dette fra The Ledger.
Som 6-årig gik Jordan amok ved en rutsjebane og råbte om et dødsfald.
En af vognene rev sig løs -
- og dræbte kvinden ved siden af ham i køen.
Mr Altman var ikke Jordans første forudanelse.
Jordan blev født under meteorregnen.
Jeg tjekkede alt om "Cross".
Hans mor døde kort efter fødslen. Hun var blevet ramt af en meteor.
- Et liv ender, et andet begynder. - Det må være sammenhængen.
Tilsæt et par meteorsten, og så er det det rene John Edward.
- Det kan ikke være godt. - Det er Jordan!
- Hold op! - Jeg forsøger at hjælpe dig.
Lad mig følge dig hjem. Det er ikke, hvad du tror.
Lad mig være!
- Hvad sker der? - Jeg må hjælpe hende.
- Hvad vil der ske? - Hun dør. Forstår du det ikke?
Hun dør!
Vent, Jordan!
Min far havde ret. Jeg skulle aldrig være begyndt i skolen.
Jeg tror på dig. Du så noget, da du rørte Megan, ikke?
- Jeg ved ikke, hvad du taler om. - En forudanelse.
Jeg ved det om rutsjebanen. Hvad så du, da du rørte Megan?
Jeg så ild og røg... Megan skreg.
Hun kunne ikke få vejret. Jeg var nødt til at advare hende.
Det kan vi måske stadig nå.
Megans hus ligger lige om hjørnet.
Hvordan er synerne?
Det er svært at beskrive. Det er, som om et gardin trækkes fra -
- så jeg lige kan nå at se, at de dør.
- Har du aldrig kunnet stoppe det? - Nej.
Min far og jeg ringede til politi og ambulancefolk og tryglede -
men synerne gik altid i opfyldelse.
- Du vidste, hvad Altman ville gøre. - Men han overlevede.
Takket være dig. Hvordan gjorde du det?
Jeg så noget, da du tog fat i mig i gangen.
- Hvad så du? - Dit liv har ingen ende.
Det er, som om du lever for evigt.
- Hold op, Jordan. Du tager fejl. - Nej.
Det er måske derfor, du kunne redde mr Altman.
Du kan måske også redde Megan.
- Hvorfor er jeg ikke overrasket? - Hvad sker der?
Vi har fundet Megan Calders bil efterladt. Der var tegn på kamp.
Er du Jordan Cross?
Du skændtes med miss Calder i dag.
- Det var ikke noget særligt. - Hun er væk. Alt er vigtigt.
Vi må hellere tale sammen.
- Lidt tidligt til din anden kop. - Jeg vil tale med dig om noget.
- Er Adam her? - Jeg har ikke set ham.
Er alt i orden?
Det er ikke sjovt at være journalist i dag.
Jeg ved, du har tilbragt megen tid sammen med Adam, men...
Hvad er der galt, Chloe?
Det siges, at musikkens ynde tilmed kan tæmme et vilddyr.
Det skal du ikke regne med.
- Spiller du? - Jeg har aldrig haft tålmodigheden.
Mine forældre ville have slået ihjel for sådan et piano.
- Jeg lærte at spille på et brugt. - Det har ikke skadet dit spil.
Det er et af Rachmaninovs sværeste stykker.
Jeg blev ikke inviteret herhen for at drøfte musikteori.
- Jeg ville møde dig. - Jeg køber en ny lampe.
Det er din adfærd, der bekymrer mig.
- Lana er min ven. - Vi holder begge af Lana.
- Hvad er det? - Din farverige fortid.
Mine karakterer... De er hemmelige.
Hvorfor? De er eksemplariske. Lutter topkarakterer.
- Jeg var god i skolen. - Jeg har talt med dine lærere.
De sagde "en dygtig elev" og "en fornøjelse at undervise".
- Det er rart at være påskønnet. - Det mærkelige er...
Alle sagde præcis det samme, som var de instrueret til det.
Bare rolig, Adam. Jeg bliver ved med at grave.
Alle har anmærkninger et sted i fortiden.
Jordan! Er du all right?
Jeg fik syner igen og troede, jeg kunne hjælpe... Clark ved det.
- Vent på mig i bilen. - Far...
Jordan.
- Undskyld mig. - Mr Cross...
Jordan vil fortsætte i skolen. Giver De ham en chance til?
Jeg påskønner det, du har gjort, men Jordan er noget ganske særligt.
Er han hjemme, kan jeg prøve at beskytte ham.
Åh gud... Jordan!
Jordan!
Jeg fik din besked. Skolen er faktisk lukket.
Jeg var på The Torch for at undersøge nogle ting.
Det er svært at spørge om. Nogen fandt din nål i en affaldskurv.
- Det er ikke et spørgsmål. - Jeg prøver at stole på dig.
Har du diabetes? Tager du medicin?
Det ville have forklaret det.
Diabetikere skal aflevere kanyler til sundhedsplejersken.
- Jeg anklager dig ikke for noget. - Jo. Du tror, jeg tager stoffer.
Du stoler ikke på mig. Det har du aldrig gjort.
Du sagde, du altid ville være ærlig. Hvorfor er du så ikke ærlig nu?
Jeg vil have det her til at fungere. Hvis du ikke er sikker, rejser jeg.
Adam!
- Jordan... Har du det godt? - Jeg har det fint.
- Hvad gør du her? - Gemmer mig for min far.
Det hjælper ikke at stikke af.
- Det har ændret sig. - Hvad er der?
Lana, du må ikke gå herfra. Der vil ske noget frygteligt.
- Vi er nødt til at finde Clark. - Hvad laver du?
Adam?
Hallo?
- Indbrud er ulovligt. - Det gælder også dig.
Jeg ejer stedet. Jeg går ud fra, at Lanas nye ven bekymrer dig.
Det er temmelig indlysende. Hvorfor sniger du dig rundt?
Rachmaninov...
Adam spillede et af hans sværeste stykker hos mig.
Ingen cd'er, ingen nodeark, ikke engang en radio.
Han har ikke haft en eneste musiktime.
Pc'er, kickboxing og klavervirtuos ...En sand renæssancemand.
- Det er ingen forbrydelse. - Men det har vakt din interesse.
Lås på vejen ud.
Clark? Du har ledt overalt efter Jordan. Giv nu op.
Jeg fik sheriffen til at mistænke ham.
- Det var ikke din skyld. - Jeg forværrede situationen.
Han stak af, fordi han ikke har nogen at tale med.
- Hans far virker god nok. - Sikkert.
Han gør det, han mener er det bedste for Jordan.
Hvis ens søn har en gave...
Så vil man beskytte ham fra alt.
- Det gjorde du ikke. - Jeg ønskede at gøre det.
Din mor mente, at du skulle have lov til at se hele verden -
ikke kun denne gård.
Hun havde ret.
Jordan kommer hjem, når han er rede.
Kom ind og spis.
Jeg kommer lige om lidt.
- Clark! - Hvad er der sket?
Jeg tror, at nogen har bortført Lana.
- Hvem? - Jeg så ham ikke.
- Jeg så noget nyt om Lana. - Hvad mener du med noget nyt?
Da hun rørte mig forleden, var alt i orden.
- Hun var fredfyldt og gammel. - Har det ændret sig?
Hun var omgivet af ild ligesom Megan.
Der lå ting på gulvet... fotografier, der brændte.
Lana og Megan var på et af dem, men de var yngre.
- Så du den her pige? - Mr Altmans datter...
Da jeg reddede ham, ændredes alt. Også Lanas skæbne.
- Så du noget andet? - Et gammelt skilt.
- Hvad stod der på det? - Wandering Hills.
- Jeg ved, hvor det er. - Lad mig komme med.
Jeg har set huset. Jeg kan måske hjælpe dig med at finde det.
Hvis der opstår problemer, skal du væk.
Hvorfor gør De det her, mr Altman?
- Gør det ikke! - I skal betale for Julie.
- Hvad taler De om? - Jeg hørte jer på sygehuset.
Megan skændtes med hende, og du lod hende gå.
- Vi forårsagede ikke ulykken. - Det var jeres fejl, hun var alene.
- Det var ikke vores skyld! - Jeg bebrejdede mig selv i årevis.
Nu ved jeg, at det ikke var min skyld. I dræbte hende.
Nej, vi gjorde ikke!
Nej!
Nej! Nej!
Hjælp!
Hjælp os!
Se!
- Jordan, bliv i bilen. - Du får brug for hjælp.
Bliv i bilen!
Lana!
- Red Megan. - Ud!
Jeg hjælper Megan.
Hold dig fra mig! Jeg vil være sammen med min pige.
- Kom. - Træner! Vi skal ud herfra.
Dig! Det er din skyld!
- Hvor er Jordan? - Han kom ikke ud med os.
- Clark! - Løb!
Jordan!
Mr Altman! Træner Altman!
Vi må ud herfra.
- Jordan! - Clark. Er du uskadt?
- Er han okay? - Han trækker ikke vejret.
Kom nu, Jordan. Du må ikke dø.
Du klarer dig.
Du skal nok klare dig.
- Lex? - Lana. Hvordan har du det?
Jeg har i hvert fald fået nok af sygehuse.
- Sid ned. - Tak.
Du har ret i, at nogen bør se Adam efter i sømmene.
- Hvorfor har du ombestemt dig? - Chloe så ham tage et stof.
Da jeg spurgte ham, mistede han næsten besindelsen.
Folk har altid troet det værste om mig.
Man kan reagere underligt, når folk altid tror det forkerte.
Sidst fik jeg en følelse af, du foretrak, jeg smed ham ud.
Det afgør jeg ikke. Jeg har fået stillet nogle spørgsmål.
Adam er ikke kommet sig så godt, som lægerne håbede.
Han deltager i et forsøg med et nyt medikament.
Det forklarer måske sprøjten -
- men det forklarer ikke, hvorfor han skjulte den.
Jeg spekulerer bare på, hvem jeg har lukket ind i mit liv.
Stol på dine instinkter.
Tak, Lex.
Din anden uge i skolen bliver lettere.
Hvis det ikke var for dig, ville jeg have været... død.
Men det er du ikke.
Jeg så hende, Clark. Min mor.
Lige før du genoplivede mig. Hun var smuk.
- Jeg kunne ikke nå hende. - Din tid var ikke kommet.
- Da jeg vågnede, var de væk. - Synerne?
Det var måske meningen, efter jeg mødte dig.
Må jeg afbryde? Jordan, jeg tog dine lektier med.
- Har du afløst mig som mentor? - Jeg har tilbudt at hjælpe Jordan.
Og han skal lære mig at løbe hurtigere.
Du har vist fået styr på det med gymnasiet.
Hvordan har du det?
Jeg kender det blik. Er du sikker på, du er okay?
Ja, jeg har det fint, Clark.
Vi ses i morgen.
Vi har meget, vi skal nå.
Hvad er der galt?
Det gælder din ven. Ham i gangen... Adam.
- Er han fra Oklahoma? - Det ved jeg ikke.
- Hvad foregår der? - Han har oplevet noget frygteligt.
Han kom slemt til skade for nogle måneder siden.
Det her lyder måske underligt, men jeg tror, det er værre end som så.
Jeg tror ikke bare, han kom til skade.
Jeg tror, at han døde.
Du er frygtelig stille i dag.
- At kunne ændre skæbnen er hårdt. - Jordans syner ramte noget.
Det rejste spørgsmål, jeg hele tiden har haft.
Ved at redde mr Altman bragte jeg tre andre i livsfare.
Var det ikke for mig, kunne han ikke have gjort andre fortræd.
Jeg spekulerer på, om jeg kom her for at ændre skæbnen.
Hvad hvis jeg træffer det forkerte valg uden at kunne rette op på det?
Det er et enormt ansvar. Tænk bare på alle de mennesker, du har reddet.
Din far, mig, Lex... Han er blevet en god ven.
Du kan kun gøre dit bedste. Du kan ikke redde alle.
- Jeg bærer disse ud til din far. - Lad mig.
Kan du ikke sørge for, at et par stykker af dem når laden?
Tak, mor.
Far!
Far! Far!
Ikke nu! Ikke endnu.
Jeg elsker dig.
Far?
Mor!
Oversættelse: Tina Ravenskjold www.sdi-media.com