Jeg får vel ta med meg videoen hjem som suvenir når vi er ferdige?
- Du kan kle på deg, Jonathan. - Hvordan ser det ut, dr. Scanlan?
Venstre hjertemuskel er fremdeles er dyskinetisk.
Du har innsnevringer i blodkarene og jeg vil gjøre en trippel by-pass.
Du må bare ligge i noen dager og du har det bedre etterpå.
Er ikke åpen hjertekirurgi å ta i?
Vi har vært venner lenge, og jeg vet hvor sta du kan være.
Sånn som situasjonen er nå, kan du få et nytt hjerteinfarkt når som helst.
Og neste gang kan det få dødelig utgang.
- Det kan operasjonen også. - Risikoen er større om vi lar være
Kom igjen!
Garrett? Garrett!
Takk, Clark.
Den burde like meg bedre nå, etter et par måneder.
- Jeg trodde at faren din klarte seg. - Det trodde jeg også.
Men nå er vi tilbake. Hvordan går det med broren din?
Han trenger en ny lever snart, ellers har han ikke lenge igjen.
Hvis han visste at jeg var her og ikke studerte, ville han klikket.
- Hvordan ser det ut for faren din? - De snakker om åpen hjertekirurgi.
Etter alt du har sagt om faren din, burde det ikke være noen problemer.
Jeg har alltid tenkt på faren min som en mann lagd av stål, Garrett.
- Men jeg tok visst feil. - Clark...
Faren din kommer til å opereres, og broren min får en ny lever-
- og om et år kommer vi til å le av hvor redde vi var.
Ja.
- Rom 247! Personale til rom 247! - Det er Vinces rom!
- Unna! - Enda et milligram adrenalin!
- Lader! - Unna!
- Han reagerer ikke! - Få ham ut! Ut herfra!
- Vince? - Nei, kom igjen.
- Fortsett! - Nei, Vince! Vær så snill, Vince!
Vince! Ikke ennå! Vær så snill... ikke dø...
Ok, da slutter vi. Døden inntraff klokka 14.43.
LEGEMET KLAR FOR AVHENTING
BESKJEDEN SENDT
- Stakkars gutt. Hvor er familien? - Han hadde bare broren sin.
- Foreldrene er døde. - Hvem skal ta hånd om ham?
Han har en onkel i Tyskland. Han kommer om noen dager.
- Han sa noe om et fosterhjem. - Nei, ikke kvelden broren hans døde.
- Han kan bo hos oss i noen dager. - Er du sikker? Pappas operasjon, da?
- Jeg overhørte det. - Pappa har ikke bestemt seg ennå.
Jeg skal gå og snakke med dr. Scanlan.
Hei, Clark.
Det var leit for din venn Garrett. Hvordan går det med ham?
Han er sjokkert.
Det blir vel slik når den viktigste personen i ens liv forsvinner.
Jeg kjenner til operasjonen.
Jeg er så populær her at de vil legge meg inn med en gang.
- Skal du gjøre det? - Riktig så enkelt er det ikke.
- Det må finnes en annen måte. - Det hørtes ikke sånn ut på legen.
- Vi har jo snakket om å tjuvlytte. - Slutt med å beskytte meg, da.
Jeg ser hvor villfaren Garrett er, pappa.
Jeg ville bli like fortapt uten deg.
Vær så snill, gjør dette.
Clark...
Jeg vil at du går ut og ber moren din fylle ut de nødvendige papirene.
Av gårde med deg nå.
Clark, ikke bekymre deg for meg. Jeg skal ingen steder.
- Jeg setter pris på dette. - Vi hjelper deg så gjerne.
Jeg skal plukke sammen noen saker for faren din, Clark.
- Hvis du vil være alene... - Nei, det vil jeg ikke.
Det er ironisk...
Han jobbet med sprengstoff hver dag og døde av en leversykdom.
Hvis han bare fått transplantasjon, hadde han fortsatt...
- Du skal ikke måtte høre på dette. - Det hjelper å snakke om det.
Du hørte på meg på sykehuset.
En del av meg føler det som om Vince egentlig ikke er borte.
- Vil du at jeg skal ringe noen? - Nei, det var bare oss to.
Han kalte meg Knøtten så lenge jeg husker.
Jeg hatet det, men nå vil jeg gi alt for å få høre ham si det.
Garrett, krematoriet lurer på hvor du vil at din brors aske skal sendes.
Aske? Han skal jo begraves ved siden av mamma og pappa.
Da setter vi i gang.
Sprøyte!
Velkommen tilbake, Vince.
- Han ville ikke kremeres, doktor. - Metropolis General sendte ham.
Han ble sendt dit med helikopter for en organdonasjon.
- Det er ikke den samme Vincent Davis. - Det er hva det står.
Broren din har skrevet under, og godkjent sin kremering.
- Kanskje du ikke kjente du ham nok. - Hva snakker du om?!
Hvordan kan jeg være rolig når broren min er blitt brent?
- Jeg vet at dette er vanskelig... - Du vet ingenting!
Jeg er lei for det.
Jeg vet at det er vanskelig. Kanskje han ikke fortalte det.
Broren min har sagt alt til meg siden foreldrene mine døde.
Papirene må være forfalsket.
Ambassaden burde vel holde styr på nylig deporterte nordkoreanere?
- Dr. Teng er sporløst forsvunnet. - Ja, og det er ikke alt.
- Hva har du funnet? - Det var ikke forskning...
...eller akademisk prestisje som fikk henne hit. Det var bryllupsklokker.
Hun giftet seg med en sikkerhetsvakt på LuthorCorp.
Så min far arrangerte et ekteskap.
Jeg sporet opp brudgommen for å høre hva han visste.
- Hva hadde den heldige å si? - Det var snarere hvor han sa det.
Han leker vakthund ved Metropolis Pharmaceuticals gamle bygning.
- Den har vært stengt i sju år. - Det trodde jeg også.
Men jeg er sikker på at jeg så en budbil kjøre rundt på baksiden.
Faren min har aldri villet likvidere den eiendommen.
Han insisterer hele tiden på at området snart skal få et oppsving.
Det eneste som får et oppsving i dette området, er graffitien.
- Jeg kommer meg inn, om du blir med. - Jeg bør nok overta nå, Chloe.
- Jeg er i stand til dette. - Det har ikke noe med det å gjøre.
Jeg bekymrer meg for sikkerheten din.
Når far holder på med hemmelig forskning pleier folk å bli skadet.
Beklager at jeg hisset meg opp. Jeg har nok kort lunte.
- Du har all rett til å være opprørt. - Det henger ikke sammen.
- Vince? - Det er meg, Knøtten.
Jeg tror knapt mine egne øyne. Det er utrolig.
Jeg forstår ikke. Vi så når du ble erklært død.
- De tok visst feil. - Det må finnes en forklaring.
Da jeg våknet, sto en kvinne med en enorm sprøyte over meg.
- Vi må dra. - Du må til en lege.
Ingen flere leger eller laber. Vi må holde oss unna.
- Hvem er etter dere? - Jeg vet ikke, men...
Kan du si hvor laben ligger?
Den... ligger et sted i Metropolis.
- Har du det virkelig bra? - Nå stikker vi, Garrett.
Vince... Øynene dine... Du blør.
Pokker...!
Vince? Vince!
Hva er det som skjer med ham?
Nei, Vince! Du må hjelpe ham, Clark. Vær så snill!
- Denne mannen var død i går. - Han ble gjenopplivet i Metropolis.
Det kommer ikke til å holde lenge. Leverfunksjonen forverres kjapt.
Ring til laben så de kan gi ham mer medisin.
- Jeg vet ikke hvilken lab det er. - Jeg lar ham ikke dø igjen.
Dette har aldri hendt meg før. Jeg er like forvirret som deg.
Men jeg lover at vi gjør alt for å holde broren din i live.
- Vi burde kanskje ikke ha dratt hit. - Det finnes ikke noe alternativ.
- De kan prøve å stabilisere ham. - Jeg kan ikke miste ham igjen.
- Hvordan føler du deg, pappa? - Som en oppskåret kalkun.
- Du får et arr å skryte av. - Hvordan går det med broren?
Legene kan ikke gjøre noe, men han nevnte en lab i Metropolis.
- Kanskje jeg kan finne det. - Du må hjelpe vennen din, Clark.
- Nei, jeg forlater deg ikke, pappa. - Jeg er i gode hender her.
- Og du er ingen god bisitter. - Garrett og Vince trenger deg.
Hvis du kan redde din venns liv, så må du gjøre det.
- Pappa, jeg vil at du skal vite... - Jeg vet det, Clark.
Og jeg elsker deg også. Av gårde med deg nå. Hjelp kameraten din.
Clark! Jeg tenkte at dere trenger litt moralsk støtte og litt mat.
Takk. Mamma har ikke spist hele dagen. Jeg kommer snart.
Er alt som det skal?
- Kjenner du Garrett Davis? - Han og Vince var på The Talon før.
Vince fikk en sjelden leversykdom og trengte en transplantasjon.
- Og fikk aldri noen? - Nei, han døde i går.
- Men i går kom han hjem til meg. - Gjenoppsto han?
Han virket frisk, til han begynte å blø fra øynene.
Jeg har sett det før. Med Adam.
Jeg så i en nekrolog at han døde av en leversykdom for fem måneder siden
Sa du det til noen? Hvorfor ikke?
Adam sa at de kunne få problemer.
- Hvor er Adam nå? - Jeg har ikke sett ham på en uke.
- Tok Adam noen gang noen injeksjoner? - Ja, jeg trodde at han var narkoman.
Men kanskje var det dem som holdt ham i live.
- Hei, Knøtten. - Vince.
Vince... jeg er lei for det.
Hva snakker du om? At jeg er syk, er ikke din feil.
Uten meg ville du fått et bedre liv. Giftet deg og fått egne barn.
Jeg ville ikke gjort noe annerledes. Selv om du er en liten knøtt.
Garrett...
Det er ikke mye mer vi kan gjøre for ham. Du burde ta farvel nå.
- Jeg skal ikke ta farvel med noen. - Jeg vet at det er vanskelig...
Jeg akter ikke å la ham dø. Jeg skal ikke la ham dø!
Nå kommer de når som helst.
Både du og jeg vet at saker og ting kan gå galt der inne.
- Ikke si sånn. - Du og Clark tar hånd om hverandre.
Men husk løftet vårt. Når han er klar, må du la ham gå.
Når den dagen kommer, kommer du til å stå ved siden av meg.
Nå er tiden inne.
Jeg fikser dette hvis du vil være sammen med faren din.
Han vet at jeg er her, og jeg kan likevel ikke gjøre noe for ham.
Alt kommer til å ordne seg.
- Hva vekket Vince til live? - Min kontakt på sykehuset har mailet.
Organdonorene som ankom i går var begge kvinner.
- Vince ble altså ført et annet sted. - Du får snakke med pilotene.
Er det du som er Ben Powell? Hvor førte du liket i går?
Jeg vet ikke hva du holder på med, men jeg er ambulansehelikopterpilot.
Liket kom aldri fram til Metropolis.
Straffen for å bruke helikoptret for egen vinning kan bli lang.
- Hva vil du? - Før meg dit du brakte Vincent Davis.
- Hva er dette for slags sted? - De betaler kontant. Ingen spørsmål.
- Hvem der? - At jeg skulle få se deg igjen.
Var det hit du ble deportert? Hvordan overbeviste du innvandrerkontoret?
- Hvordan kom du forbi vaktene? - Bygningen eies av LuthorCorp.
Mitt navn har evnen til å åpne dører.
Denne ser kjent ut. Identisk med flaska vi fant i Adams leilighet.
Det er et skjørt middel.
- Gå, ellers varsler jeg faren din. - Hvorfor ikke sende meg til rektor?
Jeg ville bekoste forskningen din, men du vendte meg ryggen.
Fortell nå om din lille cocktail-
- ellers får du en vindusplass på flyet til Pyongyang.
Nordkoreanere som driver med ulovlig forskning er ikke så populære her.
Hvor tok den veien?
Hva gjorde du?
- Er dere klare til å sette i gang? - Ja. Sett den i gang.
Jeg vil ha to milligram kaliumklorid i dryppet. Vitale tegn?
- Pulsen ligger på 80. - EKG er normal.
- Oksygeninnholdet i blodet? - Normalt.
Du kommer til å være ute herfra på rekordtid, Jonathan.
- Nå kan vi bare vente. - Mr. Kent er sterk.
- Han kommer til å klare dette. - Å, Pete!
Jeg visste ikke om dere ville være i fred, men jeg ville komme.
Jeg er glad for at du kom.
- Hvor er Clark? - Han kommer snart.
Dr. Yeager!
Hvor er dr. Yeager? Jeg vil snakke med dr. Yeager!
- Hva tror du at du holder på med? - Broren min trenger en lever.
- Nå fikser du vel en. - Garrett, dette løser ingenting.
Ikke kom nærmere.
Hvis du vil at folk skal dra med livet i behold, så fiks en lever.
- Sheriff! - Jeg er opptatt nå, Mr. Kent.
Faren min holder på å bli operert der inne. Hva er det som foregår?
Slipp ham.
En ung fyr sprenger bygget i lufta om ikke broren hans får en ny lever.
Garrett Davis? Broren hans trenger ingen transplantasjon.
Jeg har medisin som kan kurere ham.
- Hvor har du fått tak i det? - Det er uviktig. Vi kan redde liv.
- Han er bare desperat. - Det er likt med farlig, ifølge meg.
Vær så snill!
Ring ham opp. Han kommer til å snakke med meg.
Clark kan ikke hjelpe oss her inne.
Bomben består av meteorsteiner.
Familien hans bruker det i rivingsselskapet sitt.
- Jeg vil ikke skade deg, Mrs. Kent. - Ikke gjør dette.
- Det hadde ikke broren din villet. - Jeg vet akkurat hva han ville.
En ny lever og se meg gå ut av high school, og det skal han få-
- selv om jeg sitter innesperret når jeg får diplomet.
Det er Clark. Jeg fant laben de tok Vince til.
Jeg tok en flaske av medisinen de ga ham. Jeg har den i hånden min.
- Hvorfor skal jeg stole på deg? - Jeg har bare prøvd å hjelpe deg.
- Ok, kom inn. Men bare du. - Nei, det tillater jeg ikke.
- En politi får gå inn med den. - Det er enten Clark, eller ingen!
Du må la gislene gå.
Ellers lar de meg ikke gå inn.
Clark! Faren din opereres fortsatt. Garrett mener det han sier.
Jeg skal gi ham medisinen, og så tar jeg hånd om bomben.
Kanskje du ikke kan. Den er lagd av kryptonitt. Vær forsiktig!
Her står mye på spill. Får du et bra skudd, så uskadeliggjør ham.
Garrett!
- Hvor er den? - Her.
- Hva gjør du? - Jeg holder meg gjerne på avstand.
- Skal det gjøre sånn? - Jeg vet ikke.
Doktor!
Gi broren min en injeksjon av dette i brystet.
- Hva er det? - Bare gjør det!
Vær så snill og gjør det.
Hva venter du på? Skynd deg!
- Hvor lang tid skal det ta? - Jeg vet ikke.
- Ingen forandring. - Fungerer det ikke? Du løy, Clark.
- Broren min skal ha en lever nå. - Vi har ingen.
- Jo, mannen som ligger på operasjon. - Det er faren min.
- Jeg har ikke noe annet valg. - Ikke rør ham!
Du har moren din. Dør Vince, har jeg ingen.
- Sjansen er liten... - Gå nå.
Nå!
- Du kan ikke gjøre dette. - Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
- Du vil ikke gjøre dette, Garrett. - Jeg er lei for det, Clark.
Er alle uskadde? Er alt stabilt? Da fortsetter vi.
Faren din ville slutte å medisinere ham. Adam Knight hadde gjort sitt.
- Men jeg kunne ikke. Han hadde dødd. - Derfor gjemte du ham her nede.
- Hvorfor ikke bare gi ham medisin? - Slike blodplater er sjeldne.
- Hvor kommer blodplatene i fra? - Jeg vet ikke.
Hvorfor lyve for deg? Bare du kan redde meg fra faren din.
- Men de kan gjenopplive dødt vev. - Hvorfor har de samme leversykdom?
Levercellene er cellene som har lettest for å innhente seg.
Ta det rolig nå, Adam. Det er dr. Teng.
- Hva er det med ham? - Han blir stadig verre.
Jeg advarte faren din for å påskynde serumets utvikling.
- Det blir neppe mye renere nå. - Hva fører deg helt hit?
Jeg ville prøve å ta rede på hvor den forrige leieboeren holder hus.
Hvorfor det? Han er borte. Det er det viktige.
- Du vet vel ikke hvor han er? - Nei, jeg prøver å fortrenge ham.
Ja, jeg merker det. Er det noe du ikke sier, Lana?
Nei, selvsagt ikke.
Jeg får vel lagre alle tingene hans.
Du skal vite at hvis du noensinne vil snakke om Adam, så er jeg her.
Lex...
Hvorfor er du fortsatt interessert i ham?
Du ville ha ham ut av livet ditt. Jeg bare sørger for at det forblir sånn.
Takk for skyssen. Nå klarer jeg meg selv.
- Du skulle stille deg opp langsomt. - Tregere, og jeg står stille.
Takk for alt. Ha det.
Clark, det er ingen fare. Legen sa at det verste er over.
Clark... Hva er det som tynger deg?
Da jeg hentet Vinces medisin, snakket Lex med en av forskerne.
- Lionel Luthor ligger visst bak. - Hvorfor forbauser det ikke meg?
Da serumet kom nær kryptonitten, reagerte det som blodet mitt.
Mener du at serumet...?
Jeg tror at Lionel Luthor bruker mitt blod for å gjenopplive folk.
Hvis mitt blod kan redde liv, burde jeg kanskje stå fram.
Tenk om jeg bærer på noe som kan reparere pappas hjerte for godt?
Både din mor og jeg vet at du kommer til å redde mange liv.
Flere enn du engang kan ane.
- Jeg vil bare redde livet ditt. - Det gjør du.
Du redder livet mitt hver dag du er hos oss.
Og vi vil ikke bytte det mot et eneste øyeblikk uten deg.
- Hei - Hei. Hvordan går det med faren din?
Det var jo en stor operasjon. Mamma ga legen en stridshjelm.
Bare faren din kan overleve en operasjon under beleiring.
Jeg snakket med Garretts onkel. Han ville vite hva som skjedde.
Jeg forklarte ikke gjenopplivingen, men sa at Garrett var en bra fyr.
Han var desperat og ville redde broren sin.
Jeg skulle fortalt om Adam før. Jeg føler meg så skyldig.
- Ingenting av dette var din feil. - Jeg lot ham true meg til taushet.
For at andre kunne få problemer. Da må man holde ting hemmelige.
Det var vanskelig å ikke få si noe. Det er en lettelse å ha sagt det.
Hvordan det enn er mellom oss, så er vi venner. Du kan fortelle meg alt.
Det gjelder deg også.
Clark...
Hva tror du at serumet inneholdt?
Jeg har ingen anelse.
Tekst: Siri-Ann Dønnestad Iyuno-SDI Group