Jeg trodde ikke at Lana ville finne en erstatter så seint.
- Hun var nervøs for historieprøven. - Takk for at du kom.
Dette konkurrerer ikke med studering på The Talon.
SMALLVILLE UNGDOMSSENTER
- Det er fint at du er her så ofte. - Jeg har alltid fått hjelp av andre.
- Nå kan jeg gi noe tilbake. - Hei, Pete.
- Og finslipe forførertalentene. - Se og lær.
Ungdomsvakten.
Hvor lenge har de vært skilt? Jeg vet at det kan være vanskelig.
Har du snakket med dem om det?
- Ungdomsvakten. - Clark!
- Lana? - Nå skjer det, Clark!
Er du her fortsatt? Han har et våpen!
- Clark! Hjelp meg, vær så snill! - Lana? Lana?
Lana? Lana!
Lana!? Hører du meg? Lana!
- Ring politiet, Pete! - Vær så snill og vent litt.
- Hei, Clark. Banker du ikke på? - Cappuccinomaskinen er slått av.
- "Vær så snill, hjelp meg!" - "Lana? Lana!"
- Det var skjult nummer. - Det høres ut som stemmen din.
- Ja, men det kan ikke være meg. - Vi tror at det er en spøk.
Vanligvis pleier slikt å stamme fra den nærmeste bekjentskapskretsen.
- Ville du kanskje tulle med guttene? - Lana er ikke innblandet.
Hvis nå Miss Lang ikke blitt lenger i det siste, bør du nok være stille.
- Kanskje noen latet som de var deg. - Hvorfor skulle de gjøre det?
Om jeg forsto alt som skjer her, ville jeg skrive en bestselger.
Jeg skal undersøke saken, men telefonterror er ikke prioritert.
- Hvordan har du det? - Noen har en virkelig syk humor.
Slapp av, vi skal finne den som gjorde det.
Linja er dårlig. Vi mangler deler av samtalen.
Men bakgrunnslyden er likedan hele tida.
Det er ikke klippet sammen. Jeg skal spille den igjen.
- Det høres ut som regn. - Det har ikke stormet på månedsvis.
- "Nå skjer det, Clark!" - Det er som om du ventet deg noe.
"Hjelp! Vær så snill, hjelp meg!"
- "Du løy for meg!" - Får jeg prøve, Chloe?
Jeg tror at jeg hørte noe.
"Du løy for meg!"
Det er Adam, men jeg har ikke snakket med ham siden han dro.
- Hvordan kunne du høre det, Clark? - Jeg har vært på få konserter.
Man hører noen andre også.
"Bra! Vipers leder med 61 mot 60."
"Gunnerson kan nå sørge for at Vipers forblir ubeseirede..."
Gunnerson? Han har sittet på benken i år. Innspillingen er gammel.
Nei, dette er det første året Vipers har stått ubeseiret.
De skal ikke engang spille mot Metros før i kveld.
Og her står at en storm er på vei inn.
Hvis ikke noe av dette har skjedd, kanskje samtalen heller ikke har det.
Mener du at samtalen kom fra framtida?
- Hva er dette? - Eksperimentell medisin.
Den er ikke direkte godkjent, men du jobber vel med patenten nå?
- Jeg har ikke tid til dette. - Jeg kjenner til laben på Metron.
Det gir "menneskelige ressurser" en ny betydning.
Vi har hundrevis av prosjekter.
Jeg kjenner ikke til alle detaljer om Metron.
Du utvikler i hemmelighet et serum med en viss Lasarus-effekt.
Skulle det gjenopplive de døde?
Jeg tror at din kreativitet går til spille på LuthorCorp.
Dessverre, så er det ikke science fiction.
Pasientene blir stadig verre mens de ennå er ved bevissthet.
Det er ikke direkte etisk, men du kan nok tjene store penger på det.
Moralen din er beundringsverdig.
Men disse papirene bekrefter ikke noe av det du har sagt.
Men de ville nok få et par øyebryn til å heves på Daily Planet.
Hvis du vil legge ned prosjektet, trenger du ikke ty til noen trussel.
Jeg returnerte til LuthorCorp for å være delaktig, ikke en bisitter.
Prosjektet kan bety flere milliarder. Jeg vil ikke legge det ned.
Jeg vil ha ansvaret for det.
- Hva gjør dere? Området er privat. - Tydeligvis ikke.
Du glemte visst å nevne at sønnen min var her nylig, dr. Teng.
Jeg vet ikke hvordan han fant oss, men jeg sa ingenting.
Det er irrelevant, for fra og med nå har prosjektet aldri eksistert.
- Den siste versjonen er ikke testet. - Arbeidet fortsetter, men ikke her.
Laben skal være tømt i kveld.
Ellers kommer du til å deporteres til hjemlandet ditt denne gangen.
Og hvis jeg ikke tar feil, så har regjeringen ingen glede av kvinner-
- som har blandet seg med den djevelske kapitalismen i vest.
Kom nå. Har jeg ikke rett?
- Hvor har du vært? - Unnskyld. Jeg vet at du har smerter.
- Hvorfor gjorde du da sånn mot meg? - Jeg ville gi deg en ny sjanse.
- Jeg hørte lyder. Hva skjer der ute? - De skal stenge laben.
Hvor skal vi?
- Du skal ikke ta meg med deg. - Jeg kan ikke.
- Men medisinen, da? - Mr. Luthor tok hele greia.
Få den tilbake, da! Jeg har bare tolv timer, det vet du!
Han hjelper deg ikke. Han vet ikke engang at du lever.
Jeg vet ikke hvor han fører serumet. Jeg er lei for det.
Hva skal jeg gjøre nå, da?
Jeg er ingen ekspert på kvanteteorien eller ormehull-
- men hvis Einstein trodde på tidsavvik, sier ikke jeg imot.
Hvis telefonsamtalen skal skje i kveld, må vi finne Adam.
- Hvorfor skulle jeg kunne hjelpe til? - Fordi du var på laben.
Og jeg vet at du traff dr. Teng.
- Har du fulgt etter meg, Clark? - Slutt nå, Lex.
Adam døde for noen måneder siden. Teng brukte ham i sin forskning.
Lana ligger tynt an, og du forteller ikke alt.
Hvor er han, Lex?
Jeg vet at du ikke vil at det skal skje noe med Lana. Vær så snill.
Stol på meg, Clark, Adam kan ikke ta Lana.
- Hvordan vet du det? - Han kan ikke forlate laben.
Han trenger regelmessige injeksjoner for å holde seg i live.
- Jeg må se det med egne øyne. - Du kommer aldri inn på laben.
Ikke uten deg.
Lex.
Adam er borte.
Var det verdt å ofre dr. Tengs og de andre teknikernes liv-
- for å komme inn i legemiddelbransjen igjen?
- Var du like følsom hos politiet? - Jeg har dekket for deg i fem timer.
Det setter jeg pris på, men jeg hadde ingenting med laben å gjøre.
Og ikke noe med drapene heller, antar jeg?
Om jeg var så djevelsk som du tror-
ville jeg ikke vært så slurvete.
Men jeg er ikke bekymret, min sønn.
- Hvordan kan du være så nonchalant? - Den ansvarlige er ytterst kompetent.
Du ville ha prosjektet. Det er ditt.
Jeg stoler på at du takler saker og ting.
Bra forsøk, pappa. Men jeg stiller ikke opp i siste time.
Du får rydde opp din egen røre.
Jeg er vant til å se underlige ting, men dette var rene massakren.
- Adam synes å ha sluppet unna. - Du tror at han drepte dem.
Han kvalte legen sin i cellen, og de andre hadde forsøkt å stoppe ham.
Når jeg lovte å skifte operatør, fikk jeg hvilket nummer du ringte fra.
- Hvem sitt nummer var det? - Gwen Burtons. Lyder det kjent?
Jeg vet ikke hvem det er. Hvorfor skulle jeg bruke hennes telefon?
Jeg vet ikke, men samtalen synes å ha kommet fra framtida.
Mrs. Burton ringte ingen i går. Samtalen kom fra tomme lufta.
Eller fra en annen tidssone. Det gir oss iallfall et forsprang.
Vi må holde Adam og mobiltelefonen borte fra Lana.
- Adam kan være hvor som helst. - Du er nok sikrere på gården.
Tenk om vi ikke kan hindre dette?
Mrs. Burton? Det høres rart ut, men jeg jobber på ungdomssenteret.
Vi fikk en telefon fra dette nummeret i går. Er det ditt?
Jeg ringte ingen i går. Det er en tabbe.
- Kjenner du Adam Knight? En pasient. - Jeg treffer ikke mange pasienter.
Mrs. Burton, jeg tror telefonen din skal brukes ved et lovbrudd i kveld.
- Hva het du nå igjen? - Clark Kent.
Vi har en utmerket psykologisk avdeling her. Jeg kan følge...
Jeg vet at det høres sprøtt ut, men har du kanskje mistet telefonen din?
Jeg lånte den ut til mannen min i dag. Han skulle til Metropolis.
Vil du være snill og ringe ham?
Hei, elskede. Jeg har en fyr her som spør om mobiltelefonen.
- Si bare at vi er fornøyd som det er. - Spør ham hvor han er.
- Hvor er du? - Utenfor byen på vei 17.
Jeg har punktering, men burde være hjemme...
Len? Len? Len...?
Han svarer ikke.
- Er du uskadd? - Ja, ingen fare.
- Hva skjedde? - En ung fyr stjal bilen min.
Så du hvilken retning han kjørte?
Nei, jeg må ha svimt av.
Jeg må ringe politiet.
- Du har ikke mobilen, eller hva? - Nei.
Her, Lana.
Huset kan være trekkfullt og Mrs. Kent har sikkert ingenting imot det.
- Ok, jeg skal hilse dem det. - Hva sa Clark?
Han mistet akkurat Adam og Adam har mobilen.
Det begynner å virkeliggjøres nå. Stormen, telefonen...
Slapp av, Lana, jeg akter ikke å la noe skje deg.
Jeg gjør ingen nytte her.
Får politiet vite noe, hører jeg det på politiradioen på The Torch.
Ta bilen min, Chloe.
Du skal ikke stå fast et sted med den lille bilen din.
Det ordner seg, Lana. Kampen har ikke engang begynt.
Hold meg underrettet. Ikke noe nytt om Adam ennå.
Og serumet, da? Adam vet at det er det som holder ham i live.
- Han er ute etter det. - Det finnes ikke noe mer serum.
Faren din kasserte ikke alt. Han har gjemt det et sted.
Cage fra Metropolispolitiet. Vi har en ransakingsordre.
- På hvilke grunnlag? - Åtte tilfeller av uaktsomt drap.
Sett deg ned, så gjør vi oss husvarme imens.
Du må nok gå, Clark. Jeg vil ikke trekke deg inn i dette.
Han er dessverre allerede det. Han var også på åstedet-
- så vi har noen spørsmål til ham også.
- Hvor er Lana? - Jeg vet ikke.
Ikke lyv! På The Talon sa de at dere gikk derfra sammen. Hvor er hun?
Hvorfor bryr du deg så mye om det?
- Hun har noe som tilhører meg. - Det er i hvert fall ikke her.
Det burde ikke du heller være. Alle leter etter deg.
- Er ikke det Clarks bil? - Nei, den er min kusines.
Noe sier meg at det ikke er sånn.
Du beskytter henne. Hvor er hun?
Gjemmer hun seg hos sin gamle kjæreste? Nei!
Slapp av, du kommer til å få snakke med henne.
Mrs. Kent visper sikkert sammen noe godt når hun kommer hjem-
- men nå får vi nøye oss med svart kaffe. Jeg har litt honning.
Det høres ut som bilen min.
Ja, det er Chloe.
- Hvorfor kommer hun ikke inn? - Jeg vet ikke.
Lås døra etter meg.
Gå tilbake inn! Mr. Kent! Nei!
- Vær forsiktig, Mr. Kent! - Chloe?
- Kom nå! - Slipp meg.
Jeg vet at du er der, Lana! Kom ut, ellers dreper jeg din kjærestes far!
Og så er det Chloes tur!
Adam! Jeg gjør hva du vil, bare du ikke skader dem mer!
- Ikke skad dem, vær så snill. - Kom nå.
- La dem være, vær så snill. - Skynd deg. Inn i bilen.
Du kan ikke nekte for at du jobbet med dr. Teng.
Jeg ringte etter ambulansen. Hvorfor gjøre det hvis jeg var innblandet?
- Da skal vi se hva vi finner her. - Ikke noe som kompromitterer meg.
Bortsett fra noen PM hvor du som ansvarlig for laben har signert.
- Jeg har aldri sett dem før. - Rart at det skjer så ofte.
- Noen prøver å lure meg. - Og de er dyktige.
Tenk på om du vil holde deg til historien din.
- Dere må la meg gå. - Vennen din har allerede tilstått.
- Ikke prøv å spille helt. - Du bløffer. Han har ikke gjort noe.
Tror du på det? Du kjenner ikke vennen din så godt som du tror.
Roberts måtte ut av kampen. Han ødela kneet.
- Gjett hvem som fikk forlate benken? - Gunnerson.
Den fyren er utrolig.
- Jeg må gå. - Er du opptatt?
- Har dere ringt foreldrene mine? - Ingen svarer.
Avisene vil like at en mindreårig avhøres uten sin formynder.
Ikke ta en lengre ferie. Vi må kanskje forhøre deg igjen.
"Vipers leder med 52 mot 46 mot Metros..."
- Hvilken er det? - Her borte.
Skynd deg. Kom igjen. Kjappere.
- Alt er i eskene. - Hvor er bøkene mine?
- Jeg vet ikke i hvilken eske de er. - Let, da.
Skynd deg. Jeg har ikke mye tid, Lana.
Den hvite. Den hvite.
Hvor er de? Medisinen! Jeg hadde tre flasker. Hvor er de?
- Jeg har ikke rørt dem. - Din løgner!
Flytt deg!
- Hva har skjedd? - Jeg fant faren din og Chloe utafor.
- Har du det bra? - Adam har Lana og deres gevær.
Politiet er etter ham.
- Vet dere hvor de dro? - Jeg vet ikke.
- Lana skal ha noe som er hans. - Serumet.
Han har vært i byen og i huset. Jeg vet ikke hvor de er.
Jeg drar til ungdomssenteret. Lana kommer til å ringe dit.
- Hvorfor det? Du har hørt samtalen. - Jeg hørte knapt halvparten.
Kanskje jeg kan forhindre det nå.
Tror du at Lana kan si hvor hun er om linjen er bra?
"Johnson får ballen og han tar med hjem tre poeng!"
- Hva står det? - "Vipers leder med 61 mot 59."
61 mot 59 til Vipers.
- Lana! - Pokker!
- Lana! - Clark! Vær så snill, hjelp meg!
Nå skjer det, Clark!
- "Tre sekunder igjen av kampen..." - Han har et våpen!
- Vær så snill, hjelp meg! - Lana! Lana!
Clark!
Hvorfor svarer du ikke, Clark?
Han prøver å drepe meg, Clark! Vær så snill, hjelp meg! Clark!
Hjelp meg!
- Vær så snill, hjelp meg! - Du løy for meg!
- Hvor er du, Lana? - Jeg vet ikke. Hjelp meg!
- Lana? Er du uskadd? - Hvor er Adam?
- Du tok kula. - Det er umulig.
Jeg så deg. Nå vet jeg hvorfor Lionel ville at jeg skulle spionere på deg.
Jeg fant visst det jeg lette etter... men litt for sent.
- Adam! - Han kommer ikke til å slutte, Clark.
Jeg kunne ikke unnslippe ham.
Hvor lenge tror du at du gjør det?
- Da går vi. - FBI. Nå tilhører saken oss.
Typisk dere. Vi gjør grovjobben, og dere får hele æren.
Jeg håper at dette er viktig.
Advokaten din har høyt ansette venner-
- men jeg tror ikke på trickle down-teorien.
Jeg vil gjøre en avtale.
Hvorfor skulle jeg gjøre det? Siktelsen kommer til å holde.
Jeg liker all oppmerksomheten, men vi vet at jeg bare er trøstepremien.
- Jeg lytter. - Si til dem å gi meg immunitet.
Så skal jeg hjelpe deg med den største pågripelsen i karrieren din.
Hva er det vi snakker om?
Jeg skal hjelpe deg å ta faren min.
Forskningen fascinerer meg. Hva skjedde med din forrige ansvarlige?
Hun... gikk videre.
Jeg kommer ikke til å snu på krona når det gjelder dette prosjektet.
Er du med?
Serumet du har rekker knapt til én runde med tester.
Derfor regner jeg med at du gjør rett fra begynnelsen.
Jeg kan ha utrustet en lab og satt i gang det hele innen et år.
Jeg vil at du skal være i gang på slutten av uka.
- Et slikt prosjekter krever tid. - Tid er noe jeg ikke har.
Jeg er blitt... diagnostisert-
med en ganske unik... leversykdom.
Dette er min siste utvei.
- Har du funnet noe? - Jeg forvant i første markhull.
Forskerne debatterer fortsatt Einsteins teori.
Vi kommer ikke til å knekke den på én kveld.
Det er en ting jeg ikke forstår, Clark.
Hvordan kom du fra ungdomssenteret til lageret på bare ett sekund?
Det tok lengre tid enn det.
Kanskje det hadde noe å gjøre med det underlige tidsavviket.
Det er noe jeg ikke forstår. Hvorfor ringte du senteret og ikke politiet?
Fordi... jeg visste at du skulle være der.
- Vi lurte visst skjebnen. - Med nød og neppe.
Jeg var så redd for å ikke rekke fram til deg i tide.
Jeg vet det. Jeg har vært livredd for hva som hadde kunnet skje.
Men alt gikk bra.
Jeg innså hvor mange avgjørelser jeg baserer på frykt.
Det gjør vi begge to.
Kanskje det er på tide å slutte å være så redd.
Jeg har alltid trodd at livet mitt er staket ut for meg.
Men kanskje vi har mer kontroll over framtiden enn hva vi tror.
Ukjent leversykdom. Prognose: Dødelig
Tekst: Siri-Ann Dønnestad Iyuno-SDI Group