Jag trodde nog inte att Lana skulle hitta en ersättare så här sent.
- Hon var nervös inför historieprovet. - Tack för att du kom.
Det står ju sig slätt mot hårdpluggandet på The Talon.
SMALLVILLES UNGDOMSCENTER
- Det är bra att du är här så ofta. - Jag har alltid fått hjälp av andra.
- Nu kan jag ge något tillbaka. - Hej, Pete.
- Och finslipa förförartalangerna. - Se och lär.
Ungdomsjouren.
Hur länge har de varit skilda? Jag vet att det kan vara svårt.
Har du talat med dem om det?
- Ungdomsjouren. - Clark!
- Lana? - Nu händer det, Clark!
Är du kvar? Han har ett gevär!
- Clark! Hjälp mig, snälla! - Lana? Lana?
Lana? Lana!
Lana!? Hör du mig? Lana!
- Ring polisen, Pete! - Var snäll och dröj lite.
- Hej, Clark. Knackar du inte? - Cappuccinomaskinen är avstängd.
- "Snälla, hjälp mig!" - "Lana? Lana!"
- Det var skyddat nummer. - Det låter som din röst.
- Jag vet, men det kan inte vara jag. - Vi tror att det är ett skämt.
Vanligen brukar sådant här härröra i den närmaste bekantskapskretsen.
- Ville du kanske skoja med pojkarna? - Lana har inget med det att göra.
Om nu miss Lang inte blivit längre på sistone, borde du nog vara tyst.
- Någon kanske låtsades vara du. - Varför skulle de göra det?
Om jag förstod allt som händer här, skulle jag skriva en bestseller.
Jag ska undersöka saken, men bus- ringningar är inte högprioriterade.
- Hur mår du? - Någon har en verkligt sjuk humor.
Oroa dig inte, vi ska hitta den som gjorde det.
Linjen är dålig. Vi missar delar av samtalet.
Men bakgrundsljudet är likadant hela tiden.
Inspelningen har inte klippts ihop. Jag ska spela upp den igen.
- Det låter som regn. - Det har inte stormat på månader.
- "Nu händer det, Clark!" - Det är som om du väntat dig något.
"Hjälp! Snälla, hjälp mig!"
- "Du ljög för mig!" - Får jag försöka, Chloe?
Jag tror att jag hörde något.
"Du ljög för mig!"
Det är Adam, men jag har inte talat med honom sedan han gav sig av.
- Hur kunde du höra det, Clark? - Jag har missat för många konserter.
Man hör någon annan också.
"Bra! Vipers leder med 61 mot 60."
"Gunnerson kan nu se till att Vipers förblir obesegrade..."
Gunnerson? Han har suttit på bänken i år. Inspelningen är gammal.
Nej, det här är första året Vipers har stått obesegrade.
De ska inte ens spela mot Metros förrän i kväll.
Och här står att en storm är på väg in.
Om inget av det här har hänt, har kanske samtalet inte heller skett.
Menar du att samtalet kom från framtiden?
- Vad är det här? - Experimentell medicin.
Den är inte direkt godkänd, men du jobbar väl med patentet nu?
- Jag har inte tid med frågesport. - Jag känner till labbet på Metron.
Det ger "mänskliga resurser" en ny innebörd.
Vi har hundratals projekt.
Jag känner inte till alla detaljer om Metron.
Du utvecklar i hemlighet ett serum med en viss Lasarus-effekt.
Skulle det återuppliva de döda?
Jag tror att din kreativitet går till spillo på LuthorCorp.
Tyvärr, så är det inte science fiction.
Patienterna blir allt sämre medan de ännu är vid medvetande.
Det är inte direkt etiskt, men du kan nog tjäna stora pengar på det.
Jag finner din moral beundransvärd.
Men de här papperna bekräftar inte något av det du sagt.
Men de skulle nog få ett par ögonbryn att höjas på Daily Planet.
Om du vill lägga ner projektet, behöver du inte ta till några hot.
Jag återvände till LuthorCorp för att vara delaktig, inte en bisittare.
Projektet kan dra in flera miljarder. Jag vill inte lägga ner det.
Jag vill ansvara för det.
- Vad gör ni? Här råder besöksförbud. - Tydligen inte.
Ni glömde visst att nämna att min son var här nyligen, dr Teng.
Jag vet inte hur han hittade oss, men jag sa inget.
Det är irrelevant, för från och med nu har projektet aldrig existerat.
- Den senaste versionen är otestad. - Arbetet ska fortsätta, men inte här.
Labbet ska vara tömt i kväll.
Annars kommer ni den här gången att deporteras till ert hemland.
Och om jag inte tar fel, så har er regering ingen glädje av kvinnor-
- som har beblandat sig med den djävulska kapitalismen i väst.
- Kom nu. - Har jag inte rätt?
- Var har du varit? - Förlåt mig. Jag vet att du har ont.
- Varför gjorde du då så här mot mig? - Jag ville ge dig en andra chans.
- Jag hörde ljud. Vad händer där ute? - De ska stänga labbet.
Vart ska vi?
- Du tänker inte ta mig med dig. - Jag kan inte.
- Men medicinen, då? - Mr Luthor tog alltihop.
Skaffa tillbaka den, då! Jag har bara tolv timmar, det vet du!
Han hjälper dig inte. Han vet inte ens att du lever.
Jag vet inte vart han för serumet. Jag är ledsen.
Vad ska jag göra nu, då?
Jag är ingen expert på kvantteorin eller maskhål-
- men om Einstein trodde på tidsavvikelser, säger inte jag emot.
Om telefonsamtalet ska ske i kväll, måste vi hitta Adam.
- Varför skulle jag kunna hjälpa till? - För att du var på labbet.
Och jag vet att du träffade dr Teng.
- Har du följt efter mig, Clark? - Sluta nu, Lex.
Adam dog för några månader sen. Teng använde honom i sin forskning.
Lana ligger illa till, och du berättar inte allt.
Var är han, Lex?
Jag vet att du inte vill att det ska hända Lana något. Snälla.
Lita på mig, Clark, Adam kan inte ge sig på Lana.
- Hur vet du det? - Han kan inte lämna labbet.
Han behöver regelbundna injektioner för att hålla sig vid liv.
- Jag måste se det med egna ögon. - Du kommer aldrig in på labbet.
Inte utan dig.
Lex.
Adam är borta.
Var det värt att offra dr Tengs och de andra teknikernas liv-
- för att komma in i läkemedelsbranschen igen?
- Var du lika känslosam hos polisen? - Jag har täckt för dig i fem timmar.
Det uppskattar jag, men jag hade inget med labbet att göra.
Och inte med morden heller, antar jag?
Om jag så vore så djävulsk som du tror-
vore jag inte så slarvig.
Men jag är inte orolig, min son.
- Hur kan du vara så nonchalant? - Den ansvarige är ytterst kompetent.
Du ville ha projektet... Det är ditt.
Jag litar på att du klarar av saker och ting.
Bra försök, pappa. Men jag ställer inte upp i elfte timmen.
Du får städa upp din egen röra.
Jag är van att se underliga saker, men det här var rena massakern.
- Adam verkar ha kommit undan. - Du tror att han dödade dem.
Han ströp sin läkare i cellen, och de andra hade försökt stoppa honom.
När jag lovade byta operatör, fick jag fram vilket nummer du ringt från.
- Vems nummer var det? - Gwen Burtons. Låter det bekant?
Jag vet inte vem det är. Varför skulle jag använda hennes telefon?
Jag vet inte, men samtalet verkar ha kommit från framtiden.
Mrs Burton ringde ingenstans igår. Samtalet kom från tomma intet.
Eller från en annan tidszon. Det ger oss iallafall ett försprång.
Vi måste hålla Adam och mobiltelefonen borta från Lana.
- Adam kan vara var som helst. - Du är nog säkrare på gården.
Tänk om vi inte kan hindra det här?
Mrs Burton? Det låter konstigt, men jag arbetar på ungdomscentret.
Vi fick ett samtal från det här numret igår. Är det ert?
Jag ringde ingenstans igår. Det är ett misstag.
- Känner ni Adam Knight? En patient. - Jag träffar inte många patienter.
Mrs Burton, jag tror att er telefon ska användas vid ett brott i kväll.
- Vad hette ni nu igen? - Clark Kent.
Vi har en utmärkt psykavdelning här. Jag följer er gärna...
Jag vet att jag låter tokig, men har ni kanske tappat er telefon?
Jag lånade ut den till min man i dag. Han skulle till Metropolis.
Vill ni vara snäll och ringa honom?
Hej, älskling. Jag har en kille här som frågar om mobiltelefonen.
- Säg bara att vi är nöjda som det är. - Fråga honom var han är.
- Var är du? - Utanför stan på väg 17.
Jag har punktering, men borde vara hemma...
Len? Len? Len...?
Han svarar inte.
- Är du oskadd? - Ja, ingen fara.
- Vad hände? - En ung kille stal min bil.
Såg du åt vilket håll han körde?
Nej, jag måste ha tuppat av.
Jag måste ringa polisen.
- Du har inte kvar mobilen, eller hur? - Nej.
Här, Lana.
Huset kan vara dragigt och mrs Kent har säkert inget emot det.
- Okej, jag ska hälsa dem det. - Vad sa Clark?
Han missade Adam precis och Adam har mobilen.
Det börjar förverkligas nu. Stormen, telefonen...
Oroa dig inte, Lana, jag tänker inte låta något hända dig.
Jag gör ingen nytta här.
Får polisen veta något, hör jag det på polisradion på The Torch.
Ta min bil, Chloe.
Du får inte fastna nånstans med din lilla bil.
Det ordnar sig, Lana. Matchen har inte ens börjat.
- Håll mig underrättad. - Inget nytt om Adam ännu.
Och serumet, då? Adam vet att det är det som håller honom vid liv.
- Han är ute efter det. - Det finns inget mer serum.
Din far kasserade inte allt. Han har en gömma nånstans.
Cage från Metropolispolisen. Vi har en husrannsakningsorder.
- På vilka grunder? - Åtta fall av dråp.
Ta och lugna dig, så gör vi oss hemmastadda under tiden.
Du måste nog gå, Clark. Jag vill inte dra in dig i det här.
Han är tyvärr redan indragen. Även han var på brottsplatsen-
- så vi har några frågor till honom också.
- Var är Lana? - Jag vet inte.
Ljug inte! På The Talon sa de att ni gått därifrån ihop. Var är hon?
Varför bryr du dig så mycket om det?
- Hon har något som tillhör mig. - Det är i alla fall inte här.
Det borde inte du heller vara. Alla letar efter dig.
- Är inte det där Clarks bil? - Nej, den är min kusins.
Något säger mig att det inte är så.
Du skyddar henne. Var är hon?
Gömmer hon sig hos sin gamla pojkvän? Nej!
Oroa dig inte, du kommer att få tala med henne i sinom tid.
Mrs Kent vispar säkert ihop något gott när hon kommer hem-
- men nu får vi nöja oss med svart kaffe. Jag har lite honung.
Det låter som min bil.
Ja, det är Chloe.
- Varför kommer hon inte in? - Jag vet inte.
Lås dörren efter mig.
Gå tillbaka in! Mr Kent! Nej!
- Var försiktig, mr Kent! Snälla! - Chloe?
- Kom nu! - Släpp mig.
Jag vet att du är där, Lana! Kom ut, annars dödar jag din pojkväns pappa!
Och sen är det Chloes tur!
Adam! Jag gör vad du vill, bara du inte skadar dem mer!
- Skada dem inte, snälla du. - Kom nu.
- Låt dem vara, snälla du. - Skynda dig. In i bilen.
Du kan inte förneka att du arbetade med dr Teng.
Jag ringde efter ambulansen. Varför göra det om jag var inblandad?
- Då ska vi se vad vi hittar här. - Inget som komprometterar mig.
Förutom några PM som du som ansvarig för labbet skrivit under.
- Jag har aldrig sett dem förut. - Konstigt att det händer så ofta.
- Någon försöker sätta dit mig. - Och de är skickliga.
Fundera på om du vill hålla dig till din historia.
- Ni måste låta mig gå. - Din kompis har redan erkänt allt.
- Försök inte spela hjälte. - Ni bluffar. Han har inte gjort nåt.
Tror du på det? Du känner inte din kompis så bra som du tror.
Roberts fick precis lämna matchen. Han sabbade knät.
- Gissa vem som fick lämna bänken? - Gunnerson.
Den killen är otrolig.
- Jag måste gå. - Är du upptagen?
- Har ni ringt mina föräldrar? - Ingen svarar.
Tidningarna lär gilla att en minder- årig förhörs utan sin förmyndare.
Ta ingen längre semester. Vi kanske behöver förhöra dig igen.
"Vipers leder med 52 mot 46 mot Metros..."
- Vilken är det? - Här borta.
Skynda dig. Kom igen. Snabbare.
- Allt är i lådorna. - Var är mina böcker?
- Jag vet inte i vilken låda de är. - Leta, då.
Skynda dig. Jag har inte mycket tid, Lana.
Den vita. Den vita.
Var är de? Medicinen! Jag hade tre flaskor. Var är de?
- Jag har inte rört dem. - Din lögnerska!
Flytta dig!
- Vad har hänt? - Jag fann din far och Chloe utanför.
- Mår du bra? - Adam har Lana och ert gevär.
Polisen är efter honom.
- Vet ni vart de åkte? - Jag vet inte.
- Lana ska ha något som är hans. - Serumet.
Han har varit i stan och i huset. Jag vet inte var de är.
Jag åker till ungdomscentret. Lana kommer att ringa dit.
- Varför det? Du har hört samtalet. - Jag hörde knappt hälften.
Nu kanske jag kan förhindra det.
Tror du att Lana kan säga var hon är om linjen är bra?
"Johnson får bollen och han tar hem tre poäng!"
- Vad står det? - "Vipers leder med 61 mot 59."
61 mot 59 till Vipers.
- Lana! - Jäklar!
- Lana! - Clark! Snälla, hjälp mig!
Nu händer det, Clark!
- "Tre sekunder kvar av matchen..." - Han har ett gevär!
- Snälla, hjälp mig! - Lana! Lana!
Clark!
Varför svarar du inte, Clark?
Han försöker döda mig, Clark! Snälla, hjälp mig! Clark!
Hjälp mig!
- Snälla, hjälp mig! - Du ljög för mig!
- Var är du, Lana? - Jag vet inte. Hjälp mig!
- Lana? Är du oskadd? - Var är Adam?
- Du tog kulan. - Det är omöjligt.
Jag såg dig. Nu vet jag varför Lionel ville att jag skulle spionera på dig.
Jag hittade visst det jag sökte efter... men lite för sent.
- Adam! - Han tänker inte sluta, Clark.
Jag kunde inte undkomma honom.
Hur länge tror du att du gör det?
- Då går vi. - FBI. Nu tillhör fallet oss.
Typiskt er. Vi gör grovjobbet och ni får hela äran.
Jag hoppas att det här är viktigt.
Din advokat må ha högt uppsatta vänner-
- men jag tror inte på trickle down-teorin.
Jag vill göra en uppgörelse.
Varför skulle jag göra det? Ditt åtal lär hålla.
Jag gillar all uppmärksamhet, men vi vet att jag bara är tröstpriset.
- Jag lyssnar. - Säg åt dem att ge mig immunitet.
Så ska jag hjälpa dig med det största gripandet i hela din karriär.
Vad är det vi talar om?
Jag ska hjälpa dig att ta min far.
Er forskning fascinerar mig. Vad hände med er förra projektansvariga?
Hon... gick vidare.
Jag kommer inte att vända på slant- arna vad gäller det här projektet.
Är ni med?
Serumet ni har räcker knappt till en testomgång.
Därför räknar jag med att ni gör rätt från första början.
Jag kan ha utrustat ett labb och satt i gång det hela inom ett år.
Jag vill att ni ska vara i gång i slutet av veckan.
- Ett sådant här projekt kräver tid. - Tid är något jag inte har.
Jag har blivit... diagnostiserad-
med en ganska unik... leversjukdom.
Det här är min sista utväg.
- Har du hittat något? - Jag kom vilse i första maskhålet.
Forskarna debatterar fortfarande Einsteins teori.
Vi lär inte knäcka den på en kväll.
Det är en sak jag inte förstår, Clark.
Hur kom du från ungdomscentret till magasinet på bara en sekund?
Det tog längre tid än så.
Det kanske hade något att göra med den underliga tidsavvikelsen.
Det är något jag inte förstår. Varför ringde du centret och inte polisen?
För att... jag visste att du skulle vara där.
- Vi lurade visst ödet. - Med nöd och näppe.
Jag var så rädd att inte hinna fram till dig i tid.
Jag vet. Jag har varit livrädd för vad som hade kunnat hända.
Men allt gick bra.
Jag insåg hur många beslut jag baserar på min rädsla.
Det gör vi båda två.
Det kanske är dags att sluta vara så rädd.
Jag har alltid trott att mitt liv är utstakat för mig.
Men vi kanske har mer kontroll över framtiden än vad vi tror.
Okänd leversjukdom. Prognos: Dödlig
Översättning: Anna-Karin Strobel www.sdimedia.com