Jonathan! Vad gör du däruppe? Clark borde göra det!
Det går bra, älskling. Sluta oroa dig.
- Var försiktig, Jonathan! - Martha...
Min far och jag byggde det här taket. Jag kan gå på det och blunda.
Du vet vad doktorn sa om att ta det lugnt!
Han har ingen gård att sköta om!
Jonathan!
Clark!
Försöker du flyga, pappa? Är du oskadd?
Det berodde på ljudet. Var kom det ifrån?
Jag hörde inget.
- Det var nog inget. - Du behöver inte...
- Jag kan ta den själv, Kal-El. - Kal-El...?
- Varför kallade du mig för det? - Jag vet inte.
- Hur lät ljudet? - Bara ett starkt, gällt...
- Sorl? Det var nyckeln... - Clark! Jag föll ner från taket.
- Har det inget med Jor-El att göra? - Vi skulle ju glömma det där.
Vad?
Är han det?
Okej, förbered helikoptern.
Varför drog du in honom, Jor-El?
Vad min pappa än har lovat, så åtar jag mig det.
Kom igen!
Kom igen, Jor-El! Det är mig du vill åt!
Vem är det? Vem är där?
Jaså, Clark. Är det du? Jag ska inte störa dig.
- Jag ville vara ensam. - Jag förstår det.
Ibland när jag är härnere och tittar på väggarna-
- så känns det möjligt att lösa universums gåta.
- Vad anser du? - Att det är dags att jag går.
Clark!
Hur mår din far? Återhämtar han sig?
Han mår bättre.
Det måste vara svårt för dig att se honom så...
...så svag.
Svag, stark, frisk - han är ändå min pappa.
- Och jag älskar honom. - Naturligtvis.
En sons kärlek till sin far går inte att jämföra med något annat.
När allt kommer omkring så får man bara en.
Clark?
Jag får en underlig déjà vu.
Varför detta nyväckta intresse för grottorna?
Hör på, Lex...
Något fantastiskt har hänt.
Minns du det åttkantiga hålet på en av väggarna i grottan?
Det är din fixering, pappa, inte min.
Men du minns... att hålet täcktes igen?
Igår hittade jag Clark Kent därnere.
- Clark? - Ja - och hålet var öppet.
Han hade öppnat det på något sätt.
Vet du vad, pappa? Mentalsjukdomar är ärftliga.
Jag godtar min störda verklighetsuppfattning. Och du?
Visionärer har så ofta hånats.
Galileo visste att jorden kretsade kring solen och dömdes till döden.
Var tog inkvisitionen vägen?
Låt inte vänskapen med Clark förblinda dig.
Glöm inte att Clark hittade grottorna.
Och en symbol därifrån dök upp på hans lada.
Hålet täcktes igen när det exploderade på hans gård.
- Troligen av en slump. - Slump?
Det är dårarnas och lögnarnas förklaring.
Lex... Vi skulle kunna uträtta så mycket om vi samarbetade.
Låtsas inte som om vi inte har samma fixering.
Du har ett ju arkiv för att lösa gåtan med Clark Kent.
Om du inte hjälper mig, så hittar jag någon annan.
Du sa att det skulle ta längre tid.
- Vem pratar du med? - Ingen, jag tänker bara högt.
- Pratar du med Jor-El? - Allt rör inte din riktiga far.
- Han är inte min riktiga far. - Jo, det är han, Clark.
Det är han.
Han kommer att finnas kvar när jag är borta.
- Vad är det med dig? - Du förstår nog inte, men...
Jag dog nästan, och nu undrar jag vad jag har uträttat här.
Du har tur, Clark. Du behöver aldrig stå inför döden.
Men om det hade varit så...
...så skulle du också omvärdera dina val.
Som att du tog dig an mig?
Nej, Clark...
Det ångrar jag aldrig, men jag avstod från många chanser.
Jag måste leva med mina misstag. Gör inte som jag.
Du är trött.
Vi går in.
Vi vill absolut inte dra uppmärksamheten till den här.
Det verkar tungt för att vara nybörjarpsykologi.
Jag försöker begripa vad pappa går igenom - efter operationen och allt.
På sjukhuset sa de att depression var vanligt efter stora operationer.
Han är inte som vanligt. Han pratar om alla möjligheter han har missat.
Det ordnar sig, Clark. Man kan återhämta sig från allt.
Och om man förstör nåt så mycket att det inte går att rädda?
Det beror väl på hur bestämd man är.
- Och fixeringen vid grottor? - En av min fars excentriciteter.
- Tillsammans med Clark Kent? - Han har inget samband med min far.
När Metropolis-polisen hade snaran runt din hals ville du avslöja allt.
Ge inte mig ansvaret!
Innan jag hjälpte er hade ni bara min fars bokföring.
Jag ger er olaglig cellforskning, kloning, brott mot mänskligheten.
Lämna Clark utanför det här.
Du har ett helt arkiv för att lösa gåtan med Clark Kent.
Det låter inte som någon vanlig unge från en håla på glesbygden.
Om jag talar direkt in i mikrofonen kanske du hör bättre.
Clark Kent är oviktig.
En oviktig person som polar med dr Virgil Swann?
Företagsjättar brukar inte dyka upp oanmälda hos mig.
Jag ber om ursäkt för att jag överraskar er, dr Swann.
- Det är brådskande. - Jag undrade när ni skulle komma.
Då vet ni tydligen varför jag är här.
Ni kanske har läst min e-post om Clark Kent. Stämmer det?
Min överträdelse stör er inte. Trevligt.
Jag är forskare. Jag anser att nyfikenhet är ett beundransvärt drag.
Jag är Kawatche-grottornas bevarare.
Om ni berättar vad som står på grottväggarna...
...så överlämnar jag naturvården till er stiftelse.
Tack, men jag kan nog inte hjälpa er.
Språket är ett mysterium för mig.
Är ni medveten om att det funnits ett åttkantigt nyckelhål...
...på grottväggarna? Det var igentäckt i flera månader.
Sedan öppnades det plötsligt när vår vän Clark hade varit där.
Ni behöver inte mig, utan en låssmed.
Ja, men nycken till låset var i min ägo.
Men den stals från mitt kassaskåp. Clark hade varit där ännu en gång.
Så nu tror ni att han har den?
Han litar på er. Skulle ni vilja tala med honom?
Det är ett lågt pris i utbyte mot svaren ni har sökt efter.
Jag vet vad jag är ute efter... Men vad förväntar ni er att finna?
Ni dör.
Hur vet ni det?
Nyfikenhet är, som sagt var, ett beundransvärt drag.
Dr Swann...
Jag vet att det som kan rädda mitt liv finns inuti grottväggarna.
Jag tror på det egendomliga och på dess möjligheter.
Men jag föredrar att gå min egen väg.
Tack för er tid, doktorn.
Även om ni hade nyckeln...
...så har ni ingen aning om vad som händer när ni stoppar in den i låset.
Jag är beredd att ta den risken.
Då kanske vi kan komma överens.
Clark... Jag har tyvärr invaderat din helgedom.
- Vad tänkte ni hitta här? - Säg det, du.
- Hur öppnade du den, Clark? - Jag vet inte vad ni menar.
Skulle din grottfascination ha börjat med en uppsats?
- Nej, gör om det. - Prata inte om fixeringar, mr Luthor.
Inte utan att säga varför ni pressade mina vänner att spionera på mig.
Jag tror att vårt jordeliv har en orsak, Clark.
Vår livsuppgift är att ta reda på den.
Ibland klarar vi inte av det ensamma.
Ni hittar aldrig vad ni söker.
Jag är mycket närmare än du tror.
- Vad händer här? - Ni tar ladan. - Martha Kent?
- Vad gör ni?! - FBI. Vi gör en husrannsakan.
- Det får ni inte göra! - Jo, och det ska vi.
Ursäkta, ni får stanna utanför.
Hej, mamma. Du letar nog också efter pappa.
Jag tror jag vet var han är. Vi ses strax.
Tack för att jag fick ringa.
Vad är det som händer?
Pappa är spårlöst försvunnen. Han hoppade in i bilen och stack.
Förlåt, Lana... Han har aldrig gjort något sånt förr.
Vet du vad? Det ordnar sig.
Jag ville inte belasta dig med det.
Du behöver aldrig be om ursäkt för att du öppnar dig för mig.
- Lana... - Jag vet att du är stressad just nu.
Nej, det handlar inte om det.
Jag vill inte se tillbaka som pappa...
...och undra hur mitt liv kunde ha blivit.
Clark...
- Vi har redan försökt. - Man kan hämta sig från allt, sa du.
Jag pratade inte om oss.
Just nu ska du tänka på din pappa. Det är han som behöver dig.
Pappa? Mår du bra?
Mamma och jag var oroliga för dig. Du kan inte bara sticka iväg sådär.
Hur visste du att jag var här?
Jag vänder mig till min pappa för att få svar på saker.
Det ligger väl i släkten.
Din farfar var världens mest envisa man.
Och tro mig...
Jag var inte lika mycket till son som du är.
Min mamma brukade säga att...
...han och jag var som att titta på två sidor av ett mynt...
...i färd med att slåss.
När du och Jor-El bråkar, undrar jag om det var likadant på Krypton.
Men han är inte min far. Du är det.
Ja... Jag är fadern som vänder dig ryggen när du behöver honom mest.
Jag är fadern som tvingar dig att rymma...
Det skulle min far aldrig ha gjort.
Om jag ändå hade hans styrka och vishet.
Det har du, pappa.
- Jag kan inte skydda dig längre. - Det är inte din uppgift.
Din uppgift är att lära mig att skydda mig själv.
Men det innebär inte att jag inte behöver dig.
Mamma behöver dig också.
Vi går hem.
Jag förstår att The Talons räkningar inte är månadens höjdpunkt...
- Det är något annat också, va? - Nej, nej. Allt är bra.
Du kan prata om allt med mig, Lana.
Jag vill tro att någon kan förändras, men...
Men jag börjar förlora tron.
Pratar vi om Clark?
Han tittade in på The Talon tidigare.
Och han kysste mig.
- Kysste han dig? - Ja.
- Var det inte det du ville? - Jag...
Jag vet inte.
Jag är nog lite blasé när det gäller romanser.
Det enda jag vet om förhållanden är att...
...någon brukar bli sårad.
Tror du inte jag kan lita på att Clark inte gör det?
Det handlar nog inte om tillit.
Det är som den tyske poeten Rilke sa:
"Människan är inte den hon var när ni sist talades vid."
"Utan den som hon har varit under hela ert förhållande."
- Mamma? - Ni är tillbaka, gudskelov!
- Vad hände? - FBI kom och slet i allt.
- Vad ville de? - Nyckeln är det enda som saknas.
- Om de får veta var den går... - Det spelar ingen roll.
- Hur kan du säga det? - De fick inte vad de var ute efter.
- Vi måste få ner kostnaden. - Lex!
- Kan det vänta, Clark? - FBI gjorde en razzia på vår gård.
Mina herrar... Det är sent. Kan vi fortsätta imorgon?
- Vet du varför? - De sa inte det.
Men jag tror att din pappa är inblandad.
Min far tillhör nog inte FBI:s förtrogna, men...
- Varför bryr han sig om gården? - Han sa galna saker idag.
Han tror jag har svaren gällande grottorna.
Har du det? Min fars metoder är ofta tveksamma, men...
- Något är ofta sant i galenskapen. - Fixeringen leder till inbillning.
Jag är glad att du berättade, Clark.
Du litar på mig tillräckligt för att låta mig hjälpa till.
Det är något du inte berättar.
Och vad skulle det vara, Clark?
Jag ska kolla upp det.
Vad i helvete gjorde du på Kents gård?
Håll tyst! Du är fast besluten att avslöja oss, va? In med dig!
Om jag vill kolla Kent så har du inget att säga.
- Var det inte dina mannar? - Vi brukar inte storma gårdar.
Varför försöker du skydda den där grabben?
Måste jag påminna om att du kom till oss?
Som om jag hade något val!
FBI är inte intresserade av nån bondgrabb, utan av din far.
Ut med dig, så att vi kan sköta vårt jobb.
- Det är du som samarbetar med FBI! - Du måste lita på mig.
Det gjorde jag!
- Det var ett misstag. - Du har missuppfattat allt!
Det handlar inte om dig! De vill åt min far.
Han försökte binda mig vid mordet på Metron Labs, så jag gick till FBI.
Du... Jag har gett honom chansen att visa sitt rätta jag.
Och han har gjort det. Han förtjänar det.
- Är andras privatliv oviktiga? - FBI gjorde inte razzian.
Min far kan ha skickat dit sina män, men varför?
Han kanske vill att du lämnar honom ifred!
Synd att du blev inblandad i så fall, men det var du nog redan.
- Vad ska det betyda? - Hur väl känner du dr Swann?
Vad får dig att tro att jag känner honom?
Enligt FBI har min far pratat med honom och hittat Swann via dig.
- Ni har haft kontakt. - Han har studerat grottmålningar.
Clark, du fick två miljardärer att intressera sig för dig och grottorna.
De är dina fiender - inte jag.
Du förrådde mig!
- Hej, Kal-El. - Jag heter Clark.
Förrådde jag dig genom att träffa Lionel Luthor?
- Du gick med på att hjälpa honom! - Jag förrådde dig inte, Kal-El.
Jag lovade att behålla din hemlighet.
Kontakten med Luthor ligger i ditt intresse.
Den mannen har bara skadat min familj!
Låg han bakom explosionen?
Fick han dig att springa vind för våg i Metropolis?
Jag öppnade dörren till ditt arv... eftersom jag trodde att du var redo.
Dina handlingar har visat att jag gjorde fel.
Du förstår inte.
Det fanns ett annat meddelande från min biologiska far.
Det stod att jag skickades hit för att erövra.
- Vet du om det är sant? - Jag sitter inte inne med alla svar.
Jag vandrar på samma väg du, Kal-El.
Kalla mig inte för det! Jag vet inte vem det är.
Fädernas framtidsprojekt förkastas av sönerna.
Den kampen är lika gammal som människosläktet.
Men jag är inte mänsklig.
Mänsklighet handlar inte bara om biologi.
Du känner inte Jor-El. Allt han har sagt har blivit verklighet.
Min far avtalade för att rädda mig och nu krossar det honom.
Ju längre du går, desto mer riskerar du att avslöja hemligheten-
- för familjen Luthor och hela världen.
Jag kan inte låta min far dö för mina misstag.
Om det är ditt val...
...så har jag något annat att visa dig.
Aktivera skärm!
Det står: "Jag väntar." Det måste vara från Jor-El.
Det meddelandet kom inte från rymden.
Det uppkom här på jorden.
Men jag tror...
...att det inte var till dig, Kal-El.
Pappa!
- Mamma! Var är pappa? - Han gav sig av igen, Clark.
Din far klarar inte av allt han brukade göra.
Det är inte så enkelt. Jag träffade nyss dr Swann.
Han tror att Jor-El kontaktar någon - men inte mig.
Han har nog fått budskap via nyckeln.
- Vad skulle Jor-El vilja din far? - Han väntade på något.
Vet du vart pappa tog vägen?
- Har du genomsökt hela gården? - Ja, jag intygar att den inte är där.
Ut med er! Ut med er!
Ut med er nu!
Ut med allihopa, sa jag!
- Du har inte rätt att vara här. - Parkkontoret kanske inte håller med.
Du vill ha nåt som inte tillhör dig. Du får det inte.
Vissa saker är för värdefulla för att bara tillhöra en person.
Jag är utled på att prata med dig. Låt min son vara!
Du borde ha uppfostrat din som min.
Man föds inte svag. Man lär sig det. Och Clark lärde sig av dig.
Pappa!
- Vad gör du?! - Då vet jag att du går säker.
Om du inte vill förklara för polisen varför du anföll min gård...
...så är det bäst att du låter mig gå.
Gå undan.
Sir... Ni borde ta en titt på det här.
Nyckeln är inuti väggen.
Det måste den vara.
- Var är den, Clark? - Jag har den inte.
Hej.
Du har mycket på gång just nu, men vi har en del ouppklarat.
Jag har betett mig underligt...
...men mina känslor för dig har inte förändrats.
En del av mig vet det...
Men som Lex säger: "Människan är den som hon alltid har varit."
- Var har Lex med det att göra? - Jag litar på honom.
Jag litar på hans råd. Han vill vårt bästa.
Lana... Hur många gånger har vi undvikit det vi båda vill?
Varje gång jag får närma mig dig gör det ännu ondare när du går.
- Du kan inte ändra dig jämt. - Jag ville aldrig såra dig.
- Jag gör inte slut den här gången. - Men jag kanske gör det.
Du vet vad din pappa sa om att känna att man har missat nåt.
Jag har fokuserat så mycket på dig och på att bli ihop på nytt...
...att jag kanske missar vissa möjligheter.
- Som att träffa andra? - Nej! Nej, jag menar allt.
Jag kan inte fortsätta såhär innan jag vet det.
Det är inte rättvist mot någon av oss.
Clark!
- Lana stannade då inte länge. - Nej.
- Är det bra med dig, pojk? - Ja.
Vi måste prata om det som hände i grottorna.
Jag vet.
Du ber mig vara försiktig med Lionel Luthor och sen...
- Varför gick du dit med nyckeln? - Jag drogs dit.
Det är enda förklaringen.
Jag vet att det gäller ditt avtal med Jor-El.
Jag trodde du offrade hälsan för mig, men det är mer än så, va?
Clark... Jag har gjort dumma saker de sista dagarna.
Men det var inte Jor-El, utan jag som gjorde dem.
Vad väntar Jor-El på?
- Hur vet du det? - Dr Swann.
- Vad lovade du honom? - Det angår dig inte.
Du skulle inte haft med Jor-El att göra utan mig. Låt mig hjälpa till!
Jag har lärt dig att man tar ansvar för sina beslut, så låt mig göra det.
Lionel har ögonen på oss båda nu. Vad gör vi när han får ut nyckeln?
Nyckeln sitter inte i väggen.
- Tog du den? - Nej...
Men den finns någon annanstans.
Översättning: Kristina Töyrä www.sdimedia.com