Chloe... Jeg trodde det var Gabe. Jeg har ikke sett deg siden...
- ...pappa ble sparket fra fabrikken. - Hvordan har han det?
Han ventet seg nok ikke arbeidsløshet i slutten av karrieren.
- Han lander nok på føttene. - Et dusin CV-er, men ingen svar.
Pappa sa at du alltid var oppmerksom.
Tror du noen saboterer hans sjanser til å få en ny jobb?
Jeg ville gjort hva som helst for Gabe, men...
Lex har nye prosjekter som vi ikke vil ha noe å gjøre med.
Tro meg... Faren din bør legge LuthorCorp bak seg.
Desinfeksjon til sektor 1978.
Send vaktene.
Der er hun! I korridor C.
Chloe! Hallo, Chloe! Jeg har prøvd å få kontakt gjennom to korridorer.
Jeg har nok mye i tankene. Er intervjuet med "Årets Lærer" ordnet?
Jeg la igjen en beskjed, men hun ringte ikke opp.
Jeg innser at Mrs. Taylor beskytter privatlivet som gullreserven.
Men journalistikk handler ikke om å bare vente på fakta.
Iblant må man jobbe for det.
Og iblant handler det om riktig anledning.
Ok, gå dit nå. Og husk at "ingen kommentar" ikke er et svar.
Mrs. Taylor... Kan vi bestemme dato for intervjuet? Det blir smertefritt.
- Jeg er opptatt denne uka. - Mrs. Taylor! 10 minutter.
Funker det før litteraturtimen?
Nei, jeg skal trykke opp lekseprøve.
Jeg så nemlig på TV i går, i stedet for å forberede timen.
Hørte vi riktig?
- Ses vi i kveld, Pete? - Ja visst.
Jeg skal kjøre saker til mamma, men jeg rekker det.
Enda en herlig TV-kveld?
Pete har storskjermen, så jeg fikser middag.
Clark Kent på kjøkkenet? Hva blir det for slags mat?
Clark drar til Metropolis og fikser pølser.
Hæ? Skal Clark kjøre seks timer for noen pølser?
Med overlydsfart drar han fram og tilbake på 10 minutter.
Han fleiper.
Kom, vi har time.
- Hva var det der? - Jeg vet ikke. Det var ikke meningen.
- Jeg fikk så lyst til å være ærlig. - Ikke gjør det igjen!
Lex? Takk for at du kom innom.
Hvilken tvangsmessig fiksering ligger bak dagens møte?
Jeg oppfattet at det var en ulykke på Smallville Plant i går.
- Stemmer det? - Falsk alarm i den gamle delen.
- Vi tok hånd om det. - Med saneringspersonalet?
- For sikkerhets skyld. - Hvilken overreaksjon...
Hvis ingen kjemikalier hadde sluppet ut?
Jeg undres over noe, pappa.
Hvorfor denne plutselige lysten til å leke kontrollør?
Fordi jeg bryr meg om deg, Lex.
Du skjuler vel ikke noe?
Gjør du det?
Alle har hemmeligheter.
Vi har lovord fra elever, alt unntatt Mrs. Taylor i egen person.
Hun vil ikke snakke. Kanskje vi skal slippe det.
- Hei...! - Hei på deg, Chloe! - Hei, Mrs. Kent.
- Har du mer i bilen? - Ja, vennen. Takk.
Jeg takket ikke for blomstene etter operasjonen.
- Hvordan har han det? - Det har vært vanskelig.
Han er deprimert og sint.
Jeg er redd for at han aldri blir som før igjen.
Jeg beklager... Hvordan tar Clark det?
Han føler seg ansvarlig for Jonathans tilstand.
Hvordan kan han bære ansvaret for hjerteinfarktet?
Det er hans biologiske far. Han drev Clark til Metropolis forrige sommer.
Hvor vil du ha disse?
Har du funnet din biologiske far uten å si det til meg?
Det var billedlig talt.
Å innse at mine virkelige foreldre ikke ville ha meg...
...påvirket det som skjedde forrige sommer.
- Vi tar det i morgen. - Ok...
Ha det.
Jeg fatter ikke at jeg fortalte Chloe om Jor-El.
Jeg... Jeg vet ikke hva som skjedde, Clark.
Ingen fare. Du er ikke alene om det. Jeg tror at noe skjer med Chloe.
- Lana... Håper jeg ikke forstyrrer. - Nei, morgenrushet er over.
Jeg har ikke sett deg på noen dager.
Jeg tenkte at du trengte å være i fred.
Jeg tenkte det samme, men vi er ikke flinke til sånt.
Det er vanskelig å holde seg unna i Smallville.
Jeg er her på grunn av Chloe.
Har du merket noe uvanlig med henne?
Jeg vil ikke gå over streken, men en fyr ringte i går da hun var ute.
- En av hennes fars kollegaer. - Fra LuthorCorp?
Ja, han lød sint. Han lurte på om hun hadde stjålet kortet hans.
"Kleptoman-Chloe"? Det ligner ikke henne.
Den som stjal det, brøt seg inn i et laboratorium i forgårs kveld.
Mrs. Taylor!
Unnskyld meg, men jeg har en deadline.
- Kan vi ta det raskt? - Ellers lar du meg aldri være.
Herlig at ens mor er den beste læreren?
Jeg er vant til at hun er best på alt.
Vi starter med det selvsagte. Hva liker du med undervisning?
- Jeg liker elevene. - Noen ulemper?
Å alltid måtte skjule sannheten.
Unnskyld? Hvilken sannhet?
At Mrs. Taylor ikke finnes.
Mitt egentlige navn er Mary Ann Lewis.
Jeg har flyktet fra fortiden siden 1972.
- Hva har du gjort? - Jeg var med i en radikal gruppe.
Vi la sprengstoff utenfor en bank i Seattle.
Vi prøvde bare å vise standpunktet vårt.
Men en vakt kom tidlig, og da bomben smalt...
Er du etterlyst for drap?
Jeg kjørte bare bilen.
Jeg sverger på at jeg aldri ville at noen skulle dø.
- Hva er det du sier, mamma? - Jeg skulle fortalt for lenge siden.
- Unnskyld meg. - Ok, Mrs. Taylor...
Nei! Kom deg unna. La oss være i fred! - Kom.
LIKT LÆRER ELLER MORDER PÅ RØMMEN?
Gratulerer! Du har klart å erte opp hele skolen.
- Vennskap gir ikke pressekort. - Er det ikke politiets sak?
- Jeg avslørte et drap. - Med din nye evne.
Du brøt deg inn på LuthorCorp og noe skjedde.
Du har kanskje journalistgener, tross alt.
Folk sier sånt de ikke vil, og det er ingen spøk.
Men det er enhver journalists drøm. Rebecca...
Hvordan kunne du få A når alle andre fikk C på geometriprøven?
Jeg rappet svarene dagen før.
Du sier det ikke til noen, hva?
Mindy...!
Hei, Mindy! Du er alltid så glad. Er det noe som plager deg?
Fleiper du? Vet du hvordan det er å juble for et lag som taper?
Hva snakker du om, Mindy?
Doug.. Hvem ville du helst gå på ballet med?
Fitz.
Quarterbacken Thomas Fitzpatrick?
- Jøss...! Det hadde jeg ikke trodd. - Det blir mellom oss.
Fantastisk! Skjønner du hvilke scoop jeg kan få?
Jeg kan løse Clark Kents gåte!
Hva skjuler du for meg?
- Jeg fatter ikke at du spurte om det. - Og du svarte ikke.
Alle andre ville ha gjort det.
Hva er du så redd for?
At jeg kommer inn under skallet og røper hemmeligheten din?
Clark! Dette området er forbudt.
Hei, Lex... Unnskyld, men døra var åpen.
Den så ødelagt ut, men jeg skal høre med vaktene.
- Hvorfor er du her? - Jeg er bekymret for en venn.
Brøt vennen seg inn i laben for noen netter siden?
- Hvorfor kom du ikke til meg? - Sist fikk FBI høre mine samtaler.
Familien din berøres ikke av min avtale med FBI.
Jeg håpet på en gjentjeneste.
At du skulle si hva du gjorde her.
Det var ikke meg.
Noe skjer med vennen min og...
- Hva holdt dere på med her? - Et av min fars gamle prosjekter.
Jeg prøvde å redde noe fra hans fiasko.
Hvor tok alt veien?
Jeg besluttet å redusere tapene.
Clark... Vi rakk ikke å beregne potensielle bieffekter.
Hvis vennen din ble utsatt for noe, kan det medføre store helserisker.
Det er vanskelig å hjelpe til hvis jeg ikke vet hvem det er.
Hvordan kunne du? Mamma har gjemt seg. Politiet leter etter henne!
Unnskyld, men jeg sa sannheten. Det kan jeg ikke beskyldes for.
Du har ødelagt livet mitt.
- Fikk jeg ut alle lunsjgjestene? - Ja, det gjorde du.
Ingen liker deg siden avisen ble en sladrespalte.
- Du snakker fortsatt med meg. - Enn så lenge.
Ok... Hva mente du med det?
Jeg søkte til kunstskolen i Paris.
De har et heltidsprogram, og om jeg kommer inn, så begynner jeg i sommer.
- Uff da! Når bestemte du det? - Jeg har tenkt på det en stund.
Alle har jo familier, og jeg vet ikke hvor jeg passer inn.
- Jeg trodde at vi var familien din. - Kom igjen...
Jeg vet hva dere syns om meg, at jeg er dreven og selvopptatt.
Jeg vil bare stikke et sted der folk ikke dømmer meg.
- Jeg har aldri sagt noe sånt. - Det har du aldri trengt.
Hvorfor har du aldri snakket om dette?
Fordi jeg ikke kunne stole på deg.
- Takk for at du kom, Chloe. - Det må gå raskt.
Clark ringte om en story på sykehuset.
Kanskje du kan gi en kort forklaring på besøket på LuthorCorp.
Ja... Ingen kan motstå å fortelle sannheten til deg.
- Er du ute etter en unnskyldning? - Nei.
Chloe...
Jeg vil få tilbake ukene faren min stjal fra meg.
Faren din hadde nok ikke ødelagt minnene om de ikke var truende.
Kanskje du skal la saken ligge.
Hvorfor føles det som om du vet mer enn du sier?
Jeg vet bare at pappa ikke får jobb på grunn av deg.
- Så hvorfor hjelpe deg? - Fordi faren min beordret avskjeden.
Du vet om det, hva?
At min families framtid bare er et sjakktrekk i deres evige kamp?
Det er ikke et spill, Chloe. Du er den eneste som kan få fram sannheten.
Hvorfor gjør du sånn mot deg selv? Hvorfor ikke forlate faren din?
Han nekter å gi meg det eneste jeg noensinne har villet ha av ham.
Hva er det?
Jeg vil at han skal elske meg.
- Pete! Hva gjør du her? - Chloe nevnte en story.
Jeg sa bare det for å få henne til sykehuset.
- Har hun det bra? - Hun fikk i seg noe på LuthorCorp.
- En slags "sannhetsgass". - Som forklarer ditt harde grep.
Du vil ha meg ut før den menneskelige løgndetektoren kommer.
- Hei, Pete. - Chloe...
Nei, vent. Nå holder det. Alle synes å flykte fra Chloe i dag.
- Hvorfor gjør du det? - For ikke å si sannheten.
- Chloe! Husker du jobben...? - Vi tar det senere.
Nå vil jeg vite hvorfor dere beskytter dere mot meg.
Hva er den store hemmeligheten?
Jeg er forelsket i deg, Chloe.
Jeg har villet gjøre det siden dagen vi møttes.
Ok, Pete...
- Hvorfor har du ikke sagt noe? - Jeg visste hva du følte for Clark.
Det var ingen grunn.
- Vent, Pete! - Hør her, Chloe!
Hvis det er noe galt med deg, så ta hånd om det.
Jeg ber deg...!
Chloe?! Hvordan går det? Jeg trenger hjelp!
- Hva heter hun? - Chloe.
Vi tar med deg på undersøkelse.
- De har arrestert Mrs. Taylor, Clark. - Ja, det står på nettet.
Kan du spørre hvor lang tid det tar å dø av skam?
Hvorfor fortalte du ikke om følelsene dine for Chloe?
Jeg har aldri hatt en sjanse hos henne.
- Hvorfor sier du det? - Fordi jeg henger med deg.
Kom igjen, Clark. Ingen er så hemmelighetsfull som deg.
- Hvorfor sjekker du Chloes filer? - Jeg er bekymret.
Hun skrev om et LuthorCorp-prosjekt - Levitas.
En tidligere militærlege, Doyle, skal ha deltatt i en test for 5 år siden.
Høres ut som en gærning.
Det er den eneste ledetråden.
Alt ser normalt ut. Jeg kommer straks tilbake.
- Det tok ikke lang tid. - Miss Sullivan?
Du ser blek ut. En sannhetsdiett kan selvsagt tære på et menneske.
- Du lånte et kort fra LuthorCorp. - Jeg prøvde bare å hjelpe pappa.
- Svartelistet du ham? - Det har du rett i.
Han har flaks hvis han får jobb som oppvasker.
Jeg advarte deg om følgene, og jeg holder mitt ord.
Det finnes bare én måte å ta rede på det på.
Beordret du Morgan Edge til å drepe foreldrene dine?
Naturligvis - for livsforsikringen.
Jeg trengte pengene for å starte selskapet.
Å... Jeg beklager at du stilte det spørsmålet, Miss Sullivan.
Det er farlig informasjon. Hvorfor spurte du om det?
Det er ikke viktig, men dette er det.
Jeg har tilståelsen din på telefonsvareren.
Den eneste som har kodeordet, er meg, så tenk over min fars situasjon.
Imponerende, men jeg bryr meg ikke om utpressing.
- Det gir ham ikke jobben tilbake. - Hva kreves det da?
- Informasjon fra en urokkelig kilde. - Har kilden et navn?
To: Jonathan og Martha Kent, men ett spørsmål holder.
- Hvorfor skulle jeg gjøre det? - Fordi du føler for deres sønn.
Det plager deg at han skjuler noe.
Og vi vet at det kan være den eneste sjansen til å få greie på hva det er.
Hva vil du vite?
Hvor kom Clark Kent fra?
Du trenger en leksjon i oppførsel.
Jeg vil snakke med deg om Levitas-prosjektet.
LuthorCorp var oppdragsgiveren din. Eksperimentet er gjenopptatt.
- Har Lionel Luthor sendt deg? - Nei.
Jeg må vite hvordan middelet påvirker mennesker.
Gå dit.
Vi prøvde å skape den beste avhørslederen.
- Hvorfor sluttet dere? - På grunn av sikkerhetsspørsmål.
Luthor hevnet seg med en nedslående psykologisk rapport...
...og en avskjed i vanære.
En venn kom inn på LuthorCorps lab, Mr. Doyle...
De fortsatte med Levitas. Hun ble utsatt nok for...
- Har vennen din noen symptomer? - Hun har hatt hodepine.
Da er nok vennen din død i morgen.
- Død? - Det var derfor jeg avbrøt.
Vi mistenkte at gassen ville fungere.
Men giftighetsnivået var altfor høyt.
Er det noe som kan hjelpe henne?
Før nedleggelsen, jobbet jeg på en motgift.
Den ble aldri testet.
- Hvor mye kan hun trenge? - Hele dosen. Rett inn i hjertet.
- Unnskyld! Jeg søker Chloe Sullivan. - Det gjør vi også. Hun forsvant.
- Clark! Hvilken overraskelse! - Jaså?
Jeg kjenner til sannhetsserumet ditt.
- Levitas-prosjektet. - Levitas?
Levita... Det prosjektet la vi ned for 5 til 7 år siden.
Du lyver.
Hvilken provoserende anklage! Spesielt når den kommer fra deg.
Du er ikke bare her for å se hvordan Chloe føler seg.
Skal hun jobbe for deg igjen? Stille flere spørsmål om meg?
Hva jeg enn ba henne om, så er det i sannhetens tjeneste.
Kanskje hun dør.
Du bryr deg ikke det minste.
Kom igjen!
- Hallo? - Det er Clark.
Du må tilbake til sykehuset. Du risikerer å dø.
- Du vil bare hindre meg. - Fra hva?
Vet du hvordan det føles å vite at ens beste venn lyver?
Jeg klarer ikke dette lenger.
Chloe?
Chloe!
Chloe! Har du det bra?! Jeg må få hjelpe deg.
Chloe?!
Jeg sa at du skulle la oss være! Mamma fortjener ikke fengsel!
- Chloe?! - Jeg er på Coughlin-broen. Hjelp meg!
Chloe! Det ordner seg.
- Du trenger ikke ringe opp. - To invitasjoner hit på en uke.
- Jeg burde være smigret. - Du bør være forsiktig.
Hvis du vil gjenoppta et av mine prosjekter, så er det bare å spørre.
Hvis du holdt meg informert, ville jeg ikke måtte gjøre det.
Jeg prøver å forstå hvorfor du så desperat vil vite sannheten-
- at du skulle bruke et farlig, ustabilt middel!
Sannheten har aldri vært vesentlig for deg.
Jeg mister tålmodigheten. Du er konstant på defensiven med meg.
Si hva du vil ha av meg!
Det spiller ingen rolle. Jeg får det aldri.
- Chloe... Hvordan har du det? - Litt skjelven.
Men sannhetsserumet er borte.
Det middelet fikk i gang hjertet og fjernet sporene av Levitas.
Det er bra.
- Hørte du hva som skjedde William? - Ja.
Morens fortid og arrestasjonen ble et hardt slag for ham.
Jeg ville ikke såre ham.
Mora hans burde ha sagt det til ham.
Sånn er det med sannheten. Den kommer fram før eller senere.
Det er min tur til å tilstå noe.
Da du fant meg på broen, var jeg på vei hit.
Jeg skulle spørre foreldrene dine om alt du ikke svarer på.
Du... Jeg vet at "unnskyld" er blitt et tilbakevendende ord for oss.
Jeg setter pris på ærligheten din, men du var ikke deg selv.
Jeg vil gjerne tro på det.
Men nysgjerrigheten min har overtatt så ofte.
- Kanskje jeg bare er sånn. - Nei, du søker sannheten.
- Det er ikke noe galt med det. - Hvis man ikke sårer sine kjære.
Kanskje jeg går for langt og ikke får sjansen til å be om tilgivelse.
Den dagen er ikke i dag.
Takk for at du kom, Clark.
Er alt bra? Jeg har ikke hørt noe på lenge.
Ja...
- Jeg ville vise dette. - Paris?
Jeg sendte inn søknaden min forrige uke.
Jeg forstår ikke.
Jeg drar.
- Hvis det er på grunn av meg... - Nei...!
Nei, det skyldes alt. Jeg trenger å starte på nytt.
Men livet ditt her og vennene dine, da?
Kanskje jeg havner i Smallville til slutt, men...
Jeg tror ikke at jeg kan bli lykkelig hvis jeg undres over livet utenfor.
- Hvorfor sa du det ikke før? - Fordi...
...jeg ikke ville at noen skulle få meg på andre tanker.
Og jeg visste at du var den eneste som kunne gjøre det.
Takk for at du bruker KansCom. Tast inn din kode.
Du har én ny beskjed.
Hei, Miss Sullivan. Det er bare meg.
Ikke let etter samtalen vår. Den er borte.
Og... Ja, det var alt. Du trenger ikke å ringe opp.
Du har ingen flere beskjeder.
Tekst: Siri-Ann Dønnestad Iyuno-SDI Group