Chloe... Jag trodde det var Gabe. Jag har inte sett dig sedan...
- ...pappa sparkades från fabriken. - Hur mår han?
Han väntade sig nog inte arbetslöshet i slutet av karriären.
- Han landar nog på fötterna. - Ett dussin cv:n, men inga svar.
Pappa sa att du alltid var uppmärksam.
Tror du någon saboterar hans chanser att få ett nytt jobb?
Jag skulle göra vad som helst för Gabe, men...
Lex har nya projekt som vi inte vill ha nåt att göra med.
Tro mig... Din pappa borde lägga LuthorCorp bakom sig.
Saneringspersonal till sektor 1978.
Skicka vakterna.
Där är hon! I korridor C.
Chloe! Hallå, Chloe! Jag har försökt få kontakt genom två korridorer.
Jag har nog mycket i tankarna. Är intervjun med "Årets Lärare" ordnad?
Jag lämnade ett meddelande, men hon ringde inte upp.
Jag inser att mrs Taylor skyddar privatlivet som guldreserven.
Men journalism handlar inte om att bara vänta på fakta.
Ibland får man jobba för det.
Och ibland handlar det om rätt tillfälle.
Okej, gå dit nu. Och kom ihåg att "ingen kommentar" inte är ett svar.
Mrs Taylor... Kan vi bestämma datum för intervjun? Den blir smärtfri.
- Jag är upptagen i veckan. - Mrs Taylor! 10 minuter.
Funkar det innan litteraturlektionen?
Nej, jag ska trycka upp läxförhör.
Jag såg nämligen på tv igår, istället för att förbereda lektionen.
Hörde vi rätt?
- Ses vi ikväll, Pete? - Javisst.
Jag ska köra grejer till mamma, men jag hinner.
Ännu en härlig tv-kväll?
Pete har storbildskärmen, så jag fixar middagen.
Clark Kent i köket? Vad blir det för mat?
Clark drar till Metropolis och fixar varmkorv.
Va? Ska Clark köra sex timmar för några korvar?
Med överljudsfart åker han fram och tillbaka på 10 minuter.
Han skojar.
Kom, vi ska på lektion.
- Vad var det där? - Vet inte. Det var inte meningen.
- Jag fick sådan lust att vara ärlig. - Gör inte om det!
Lex? Tack för att du tittade in.
Vilken tvångsmässig fixering ligger bakom dagens möte?
Jag uppfattade att det hände en olycka på Smallville Plant igår.
- Stämmer det? - Falskt alarm i gamla delen.
- Vi tog hand om det. - Med saneringspersonalen?
- För säkerhets skull. - Vilken överreaktion...
Såvida inga kemikalier hade släppts ut?
Jag undrar över något, pappa.
Varför den här plötsliga lusten att leka kontrollant?
För att jag bryr mig om dig, Lex.
Du döljer väl inte saker?
Gör du det?
Alla har hemligheter.
Vi har lovord och intyg från elever - allt utom mrs Taylor i egen person.
Hon vill inte prata. Vi kanske får släppa det.
- Hej...! - Hej på dig, Chloe! - Hej, mrs Kent.
- Har du mer i bilen? - Ja, vännen. Tack.
Jag tackade inte för blommorna efter operationen.
- Hur mår han? - Det har varit svårt.
Han är deprimerad och arg.
Jag är rädd att han aldrig blir som förr igen.
Jag beklagar... Hur tar Clark saken?
Han känner sig ansvarig för Jonathans åkomma.
Hur kan han bära ansvaret för hjärtattacken?
Det är hans biologiska far. Han drev Clark till Metropolis förra sommaren.
Var vill du ha de här?
Har du hittat din biologiska far utan att säga det till mig?
Det var bildligt talat.
Att inse att mina riktiga föräldrar inte ville ha mig...
...påverkade det som hände förra sommaren.
- Vi tar det imorgon. - Okej...
Hej då.
Jag fattar inte att jag berättade för Chloe om Jor-El.
Jag... Jag vet inte vad som hände, Clark.
Ingen fara. Du är inte ensam om det. Jag tror att något händer med Chloe.
- Lana... Hoppas jag inte stör. - Nej, morgonrusningen är slut.
Jag har inte sett dig på några dar.
Jag tänkte att du behövde vara ifred.
Jag tänkte detsamma, men vi är inte bra på sånt.
Det är svårt att göra sig liten i Smallville.
Jag är här för Chloes skull.
Har du märkt nåt ovanligt med henne?
Jag vill inte gå över gränsen, men en kille ringde igår när hon var ute.
- En av hennes pappas kollegor. - Från LuthorCorp?
Ja, han lät arg. Han undrade om hon hade stulit hans kort.
"Kleptoman-Chloe"? Det liknar inte henne.
Den som stal det, bröt sig in i fabrikslabbet i förrgår kväll.
Mrs Taylor!
Ursäkta mig för alla frågor, men jag har en deadline.
- Kan vi ta det snabbt? - Annars låter du mig aldrig vara.
Härligt att ens mamma är bästa läraren?
Jag är van vid att hon är bäst på allt.
Vi startar med det självklara. Vad gillar du med undervisning?
- Jag gillar eleverna. - Några nackdelar?
Att alltid behöver dölja sanningen.
Förlåt? Vilken sanning?
Att mrs Taylor inte finns.
Mitt riktiga namn är Mary Ann Lewis.
Jag har flytt från det förflutna sedan 1972.
- Vad har du gjort? - Jag var med i en radikal grupp.
Vi lade sprängämnen utanför en bank i Seattle.
Vi försökte bara visa vår ståndpunkt.
Men en vakt kom tidigt och när bomben small...
Är ni efterlyst för mord?
Jag körde bara bilen.
Jag svär på att jag aldrig ville att någon skulle dö.
- Vad är det du säger, mamma? - Jag skulle ha berättat för längesen.
- Förlåt mig. - Okej, mrs Taylor...
- Nej! Ge dig av. Lämna oss ifred! - Kom.
OMTYCKT LÄRARE ELLER MÖRDARE PÅ RYMMEN?
Grattis! Du har lyckats reta upp hela skolan.
- Vänskap ger inget presskort. - Är det inte polisens sak?
- Jag avslöjade ett mord. - Med din nya förmåga.
Du bröt dig in på LuthorCorp och något hände.
Du har kanske journalistgener trots allt.
Folk säger sånt de inte vill, och det är inget skämt.
Men det är varje reporters dröm. Rebecca...
Hur kunde du få MVG när alla andra fick G på geometriprovet?
Jag snodde svaren dagen innan.
Du säger det inte till nån, va?
Mindy...!
Hej, Mindy! Du är alltid uppåt. Finns det nåt som stör dig?
Skojar du? Vet du hur det är att jubla för ett lag som förlorar?
Vad pratar du om, Mindy?
Doug.. Vem skulle du helst gå på balen med?
Fitz.
Kvartsbacken Thomas Fitzpatrick?
- Oj då...! Det hade jag inte trott. - Det stannar mellan oss.
Fantastiskt! Fattar du vilka knäck jag kan få?
Jag skulle kunna lösa Clark Kents gåta!
Vad döljer du för mig?
- Jag fattar inte att du frågade det. - Och du svarade inte.
Alla andra skulle ha gjort det.
Vad är du så rädd för?
Att jag kommer in under skalet och avslöjar din hemlighet?
Clark! Det här området är förbjudet.
Hej, Lex... Ursäkta, men dörren var öppen.
Den såg uppbruten ut, men jag ska höra med mina vakter.
- Varför är du här? - Jag är orolig för en vän.
Bröt sig vännen in i labbet för några nätter sedan?
- Varför vände du dig inte till mig? - Sist fick FBI höra mina samtal.
Din familj berörs inte av mitt avtal med FBI.
Jag hoppades på en gentjänst.
Att du skulle säga vad du gjorde här.
Det var inte jag.
Något händer med min vän och...
- Vad höll ni på med här? - Ett av min fars gamla projekt.
Jag försökte rädda något från hans fiasko.
Vart tog allt vägen?
Jag beslutade att reducera förlusterna.
Clark... Vi hann inte beräkna potentiella bieffekter.
Om din vän utsattes för något, kan det medföra stora hälsorisker.
Det är svårt att hjälpa till om jag inte vet vem det är.
Hur kunde du? Mamma har gömt sig. Polisen letar efter henne!
Förlåt, men jag sa sanningen. Det kan jag inte beskyllas för.
Du har förstört mitt liv.
- Fick jag ut alla lunchgäster? - Ja, det gjorde du.
Ingen står ut med dig sedan tidningen blivit din skvallerkolumn.
- Du pratar fortfarande med mig. - Än så länge.
Okej... Vad menade du med det?
Jag ansökte till Paris konstskola.
De har ett heltidsprogram, och om jag kommer in så börjar jag i sommar.
- Oj då! När bestämde du det? - Jag har tänkt på det ett tag.
Alla har ju familjer, och jag vet inte var jag passar in.
- Jag trodde att vi var din familj. - Kom igen...
Jag vet vad ni tycker om mig - att jag är driven och självupptagen.
Jag vill bara sticka nånstans där folk inte dömer mig.
- Jag har aldrig sagt nåt sånt. - Det har du aldrig behövt.
Varför har du aldrig pratat om det här?
För att jag inte kunde lita på dig.
- Tack för att du kom, Chloe. - Det får gå snabbt.
Clark ringde om ett knäck på sjukhuset.
Du kanske kan ge en kort förklaring till besöket på LuthorCorp.
Få se... Ingen kan motstå att berätta sanningen för dig.
- Är du ute efter en ursäkt? - Nej.
Chloe...
Jag vill få tillbaka veckorna min far stal av mig.
Din pappa hade nog inte förstört minnena om de inte var hotfulla.
Du kanske ska låta saken bero.
Varför känns det som om du vet mer än du säger?
Jag vet bara att pappa inte får jobb på grund av dig.
- Så varför hjälpa dig? - För att min far beordrade avskedet.
Du vet om det, va?
Att min familjs framtid bara är ett schackdrag i er eviga match?
Det är ingen match, Chloe. Du är den enda som kan få fram sanningen.
Varför gör du såhär mot dig själv? Varför inte överge din far?
Han vägrar ge mig det enda jag nånsin velat ha av honom.
Vad är det?
Jag vill att han ska älska mig.
- Pete! Vad gör du här? - Chloe nämnde ett knäck.
Jag sa bara det för att få henne till sjukhuset.
- Mår hon bra? - Hon fick i sig nåt på LuthorCorp.
- Någon slags "sanningsgas". - Som förklarar ditt hårda grepp.
Du vill ha ut mig innan den mänskliga lögndetektorn kommer.
- Hej, Pete. - Chloe...
Nej, vänta. Nu räcker det. Alla verkar fly från Chloe idag.
- Varför gör du det? - För att inte säga sanningen.
- Chloe! Minns du knäcket... - Vi tar det senare.
Nu vill jag veta varför ni skyddar er mot mig.
Vad är den stora hemligheten?
Jag är kär i dig, Chloe.
Jag har velat göra det där sedan dagen vi träffades.
Okej, Pete...
- Varför har du inte sagt nåt? - Jag visste hur du kände för Clark.
Det fanns ingen anledning.
- Vänta, Pete! - Hör på, Chloe!
Om det är något fel på dig, så ta hand om det.
Jag ber dig...!
- Chloe?! Hur är det? - Jag behöver hjälp!
- Vad heter hon? - Chloe.
Vi tar med dig på undersökning.
- De har gripit mrs Taylor, Clark. - Ja, det står på nätet.
Kan du fråga hur lång tid det tar att dö av skam?
Varför berättade du inte om dina känslor för Chloe?
Jag har aldrig haft en chans med henne.
- Varför säger du det? - För att jag hänger ihop med dig.
Kom igen, Clark. Ingen är så hemlighetsfull som du.
- Varför kollar du Chloes dokument? - Jag är orolig.
- Hon skrev om ett LutherCorp-projekt - Levitas.
En f.d. militärläkare, Doyle, ska ha deltagit i ett test för 5 år sen.
Låter som en knäppskalle.
Det är enda ledtråden.
Allt ser normalt ut. Jag kommer strax tillbaka.
- Det tog inte lång tid. - Miss Sullivan?
Ni ser blek ut. En sanningsdiet kan förstås tära på en människa.
- Ni lånade ett kort från Luther Corp. - Jag försökte bara hjälpa pappa.
- Svartlistade ni honom? - Det har ni rätt i.
Han har tur om han får jobb som diskare.
Jag varnade för följderna, och jag håller mitt ord.
Det finns bara ett sätt att ta reda på det.
Beordrade ni Morgan Edge att döda era föräldrar?
Naturligtvis - för livförsäkringen.
Jag behövde pengarna för att starta företaget.
Åh... Jag beklagar att ni ställde den frågan, miss Sullivan.
Det är farlig information. Varför frågade ni det?
Det är inte viktigt, men det här är det.
Jag har er bekännelse på röstbrevlådan.
Den enda som har lösenordet är jag, så tänk över min fars situation.
Imponerande, men jag bryr mig inte om utpressning.
- Det ger inte er far tillbaka jobbet. - Vad krävs det då?
- Information från en obeveklig källa. - Har källan ett namn?
Två - Jonathan och Martha Kent, men frågan är en enda.
- Varför skulle jag göra det? - För att ni känner för deras son.
Det plågar er att han döljer något.
Och vi vet båda att det kan vara enda chansen att få reda på vad det är....
Vad vill ni exakt veta?
Var kom Clark Kent ifrån?
Du behöver en lektion i uppförande.
Jag vill prata med dig om Levitas-projektet.
LuthorCorp var din uppdragsgivare. Experimentet har återupptagits.
- Har Lionel Luthor skickat dig? - Nej.
Jag behöver veta hur medlet påverkar människor.
Gå dit.
Vi försökte skapa den bästa förhörsledaren.
- Varför slutade ni? - På grund av säkerhetsfrågor.
Luthor hämnades med en nedslående psykrapport...
...och ett vanhedrande avsked.
En vän kom in på LuthorCorps labb, mr Doyle...
De fortsatte med Levitas. Hon utsattes nog för...
- Har din vän några symptom? - Hon har haft huvudvärk.
Då är nog din vän död imorgon.
- Död? - Det var därför jag avbröt projektet.
Vi misstänkte att gasen skulle fungera.
Men giftighetsnivån gick inte att mäta.
Finns det något som kan hjälpa henne?
Innan nedläggningen, jobbade jag på ett motgift.
Det testades aldrig.
- Hur mycket skulle hon behöva? - Hela dosen. Rakt in i hjärtat.
- Ursäkta! Jag söker Chloe Sullivan. - Det gör vi med. Hon försvann.
- Clark! Vilken överraskning! - Jaså?
Jag känner till ditt sanningsserum.
- Levitas-projektet. - Levitas?
Levita... Det där projektet övergav vi för 5 till 7 år sedan.
Du ljuger.
Vilken provokativ anklagelse! Speciellt när den kommer från dig.
Du är inte bara här för att se hur Chloe mår.
Ska hon jobba för dig igen? Ställa mer frågor om mig?
Vad jag än bad henne om, så är det i sanningens tjänst.
Hon kanske dör.
Du bryr dig inte det minsta.
Kom igen!
- Hallå? - Det är Clark.
Du måste tillbaka till sjukhuset. Du riskerar att dö.
- Du vill bara hindra mig. - Från vad?
Vet du hur det känns att veta att ens bästa vän ljuger?
Jag klarar inte av det här längre.
Chloe?
Chloe!
Chloe! Mår du bra?! Jag måste få hjälpa dig.
Chloe?!
Jag sa åt dig att lämna oss ifred! Mamma förtjänar inte fängelse!
- Chloe?! - Jag är på Coughlin-bron. Hjälp mig!
Chloe! Det ordnar sig.
- Ni behöver inte ringa upp. - Två inbjudningar hit på en vecka.
- Jag borde vara smickrad. - Du borde vara försiktig.
Om du vill återuppta ett av mina projekt, så är det bara att fråga.
Om du höll mig informerad skulle jag inte behöva tillgripa svepskäl.
Jag försöker förstå varför du så desperat vill veta sanningen-
- att du skulle använda ett farligt instabilt medel!
Sanningen har aldrig varit väsentlig för dig.
Jag mister tålamodet. Du är konstant på defensiven med mig.
Säg vad du vill ha av mig!
Det spelar ingen roll. Jag får det aldrig.
- Chloe... Hur mår du? - Lite skakis.
Men sanningsserumet är borta.
Det du sprutade in fick både igång hjärtat och bort spåren av Levitas.
Det är bra.
- Hörde du vad som hände William? - Ja.
Moderns förflutna och gripandet blev ett hårt slag för honom.
Jag ville inte såra honom.
Hans mamma borde ha sagt det till honom.
Så är det med sanningen. Den kommer fram förr eller senare.
Det är min tur att erkänna något.
När du hittade mig på bron var jag på väg hit.
Jag skulle fråga dina föräldrar om allt du inte svarar på.
Du... Jag vet att "förlåt" har blivit ett återkommande ord för oss.
Jag uppskattar din ärlighet, men du var inte dig själv.
Jag skulle vilja tro på det.
Men min nyfikenhet har tagit över så ofta.
- Jag kanske bara är sådan. - Nej, du söker sanningen.
- Det är inget fel med det. - Om man inte sårar sina kära.
En dag kanske jag går för långt och inte får chans att be om förlåtelse.
Den dagen är inte idag.
Tack för att du kom, Clark.
Är allt bra? Jag har inte hört nåt på länge.
Ja...
- Jag ville visa det här. - Paris?
Jag skickade in min ansökan förra veckan.
Jag förstår inte.
Jag ger mig av.
- Om det beror på mig... - Nej...!
Nej, det beror på allt. Jag behöver starta på nytt.
Men ditt liv här och dina vänner, då?
Jag kanske hamnar i Smallville till slut, men...
Jag tror inte att jag kan bli lycklig om jag undrar över livet utanför.
- Varför sa du det inte tidigare? - För att...
...jag inte ville att någon skulle få mig på andra tankar.
Och jag visste att du var den enda som kunde göra det.
Tack för att ni använder KansCom. Knappa in er kod.
Ni har ett nytt meddelande.
Hej, miss Sullivan. Det är bara jag.
Leta inte efter vårt samtal. Det är borta.
Och... Ja, det var allt. Ni behöver inte ringa upp.
Ni har inga fler meddelanden.
Översättning: Kristina Töyrä ww.sdimedia.com