Hvor er han?
Derude. Han bliver hysterisk, hvis man nærmer sig.
Han siger, han beskytter sin bror Julian.
Tak. Jeg tager mig af det.
- Mr Luthor... - Han er min søn.
Lex!
Lex, tro ikke, du bliver smidt ud på grund af det her.
Du vækker barnet.
Lex, Julian er væk.
Han er her. Jeg fandt ham grædende.
Jeg lovede, der ikke ville ske ham mere.
Julian er død, Lex. Vi ved begge hvorfor.
- Det må du acceptere. Nu! - Lad os være i fred!
- Nej, Lex! Hvad gør du? - Gå hjem!
- Kom ned derfra. - Lad os være!
- Hold nu op. Kom ned. - Julian har brug for mig.
Lex! Nej!
Hold op, Lex!
Hvad laver du?
Hvor er jeg?
Jeg vil ikke forstyrre. Chloe sagde, du arbejder på gården hele ugen.
Min fars kardiolog sendte ham til Metropolis for at få taget prøver.
- Var han ikke i bedring? - Jo.
Men hjertet kommer sig ikke altid med det samme.
Nej... det gør det vel ikke.
Du kom vel ikke for at se mig muge ud i stalden.
Der er vist noget galt med Lex.
Da jeg skulle aflevere lønsedlerne, fandt jeg ham ude på afsatsen.
Han råbte efter en eller anden Julian.
Hvad er der, Clark?
Julian var Lexs lillebror.
Han led vuggedøden, da Lex var lille.
- Fik du en forklaring? - Nej.
Han sagde, at det bare var et mareridt.
Sidste gang, Lex brød sammen, fandt jeg ham derovre.
Han sang for et tæppe, han troede var Julian.
- Det er måske et tilbagefald. - Du bør nok holde dig væk.
- Han er min ven. - Sidst trampede en hest dig ned.
- Lex ville ikke gøre mig fortræd. - Det gjorde han. For sidste gang.
Jeg taler med ham.
Sig, at jeg er på vej, og han kan aflyse eftermiddagens aftaler.
Lana har fortalt om mit nateventyr.
Hun blev bange, og så plejer hun jo at gå til dig.
- Har du det godt? - Jeg er ikke skør, hvis du tror det.
Jeg gik bare lidt i søvne.
Du var på en afsats og råbte på Julian. Det var livsfarligt.
Da du lå og sov midt på vejen sidste år -
- sagde jeg intet om dit mentale helbred.
Jeg havde ikke lige tilbragt syv uger på Belle Reve.
Lægerne siger, jeg er kureret.
Men en raskmelding rækker åbenbart ikke til Clark Kent.
Jeg kan klare mig selv.
Mareridtene bliver hyppigere.
Det er ikke mareridt, men spontane minder.
Doktor Garner, hvad de end er, så påvirker de mig, når jeg er vågen.
Elektrochokbehandlingen påvirkede denne del af hjernen.
Minderne er en slags muskelspasmer.
Det betyder, at behandlingen virker.
Jeg vil ikke genopleve fortrængte barndomstraumer.
Hvis du er bekymret, kan vi stoppe.
Det er op til dig.
Slap af, Lex.
Luk øjnene og åbn døren til dit sind.
Tænk på din far. Fortsæt derfra, hvor vi stoppede sidst.
Hvor er du nu?
Til min 12 års fødselsdagsfest.
Det var ærgerligt, at dine venner ikke fik set den fine fest -
som din mor arrangerede.
Jeg sagde jo, at ingen ville komme. Alle hader mig.
Det passer ikke.
De er misundelige, Lex. Du er en Luthor, og du...
Du er speciel. Det har andre svært ved at acceptere.
Jeg...
Lex... Din mor ville give dig den her, men hun hviler sig.
Har hun det godt?
- Hun virker så ked af det. - Nej, hun er bare træt.
Graviditeten har været hård.
Når barnet fødes, bliver hun lige så glad som os. Her.
Det er bare et gammelt skrin.
Nej. Det er mere end det.
Dette skrin blev smedet af Skt. Jørgens rustning.
- Dragedræberen? - Ja.
Ifølge sagnet kæmpede Skt. Jørgen mod en særlig vild drage.
Kampen havde stået på i flere dage, og Skt. Jørgen mistede sin kraft.
Og sin tro. Så han tog et stykke af sin smadrede rustning -
og lavede dette skrin.
I det lagde han al sin tvivl og al sin frygt.
- Derpå fortsatte han kampen. - Uden rustning?
Da dragen så, at Skt. Jørgen var klar til kamp -
tøvede den og trak sig tilbage.
Netop da stødte Skt. Jørgen sit sværd i dragens hjerte...
...og den faldt død om.
Når folk er ondskabsfulde ved dig, tager du din frygt og tvivl -
- og lægger den ned i skrinet Derefter låser du det.
Så får du at se, at du er...
...stærkere, end du tror.
Tag ham op. Det var godt, Lex. Vi gør fremskridt.
Hvad gør du med doktor Garner?
- Jeg bad dig blande dig udenom. - Du ved, hvad han gjorde ved Molly.
- Og Ryan. Han er farlig. - Jeg behøver ikke forklare mig.
Jo. Jeg forstår ikke, hvorfor min bedste ven lyver.
Hvad hvis du havde mistet syv uger af dit liv?
Handler det om det?
Clark... Hvis jeg husker den tid, får jeg svar på mine spørgsmål.
Dr. Garner har ingen hæmninger. Hans forskning kan blive din død.
Jeg er ligeglad. Jeg vil huske alt.
Jeg blev chokeret, da du ringede.
Jeg forstod ikke, hvorfor du ville møde mig.
Lex får en højst eksperimentel behandling på Summerholt.
Han vil have sin hukommelse tilbage.
Mr Luthor, De er den eneste, der har magt til at lukke Summerholt.
Det er smigrende, at du tror, jeg har den indflydelse, men...
Hvorfor skulle jeg opføre mig som en bølle?
Jeg tror ikke, De ønsker, at Lex husker.
Ingen tænker mere på Lexs mentale velfærd end jeg -
- men jeg kan ikke forhindre ham i at prøve at huske.
Heller ikke, hvis han får at vide, hvordan hans bedsteforældre døde?
Jeg troede, dine forældre havde gjort dig svag -
- men jeg har tilsyneladende undervurderet din mørke side.
Jeg prøver at redde min ven.
Nej. Du ville afpresse mig og foregive bekymring for Lex.
- Du vil ikke have, at han husker. - Det passer ikke.
Jeg kender din hemmelighed, Clark. Jeg kender din hemmelighed, Clark.
Ønsker du, at Lex skal afslutte den meget farlige behandling?
Så bør du fortælle ham sandheden.
Hvad bringer dig til Smallville, far?
Er der små grønne mænd i Kawatche-grotterne?
Jeg har hørt om endnu en af dine fritidsaktiviteter.
Dine udflugter til Summerholt.
- Hvem har sagt det? - Din gode ven Clark.
- Summerholt er en anset institution. - Anset?
Denne Garner-persons forskning er på kanten af det acceptable.
Det er du vant til.
Lex, dit sind er stadig vældig skrøbeligt.
Hvorfor risikere din forstand for nogle få minders skyld?
Hvad er der galt, far?
Er du bange for, hvad jeg vil huske?
Hidtil har det været særdeles oplysende.
Behandlingen er tåbelig. Den kan udløse endnu en psykose.
Som...
- Kan du samle det op, Mary? - Ja, mr Luthor.
Nej, jeg kan tage Julian.
Se det blik. Som han dog ser på en.
- Se. Han er en prins, Lillian. - Jeg vil ikke holde ham.
Det er unaturligt for en mor ikke at ville knytte sig til barnet.
Du får ikke lov til at give mine børn psykiske ar.
Det er derfor, de har dig, Lionel.
- Det mener du ikke. - Jeg ville ikke have flere børn.
Jeg ser, hvordan du behandler Alexander. Du nedbryder ham.
Du har gjort ham svag.
Du vil gøre dem til rivaler. Få dem til at kæmpe om din kærlighed.
Du må ikke forvandle dem til uhyrer. Jeg vil skilles, Lionel.
Disse konstante trusler er ved at være trættende.
Lex kom hjem for din skyld. Nu skal du forsøge.
Lillian, forsøg.
Prøv nu. Sådan, ja.
Vi fire skal være en familie.
Jeg giver Mary fri i aften.
Du trænger til at være alene med din søn.
Hvad laver du, Lex?
- Det var et uheld. - Lex... Hvad taler du om?
Hej, min søn.
Hvad laver I to?
Han ville ikke holde op med at græde.
Jeg forsøgte at vugge ham. Og så...
Du må tro mig.
Hvad har du gjort?
Hvad...
Hvad har du gjort?
Hvad har du gjort?!
- Lex... - Hvad skete der?
Jeg ved det ikke. Vi talte, du blev katatonisk, og...
- Jeg ringer efter en læge. - Jeg har det fint.
Det er en bivirkning af behandlingen, ikke?
- Du leger med ilden. - Hold op!
- Du vil forhindre, at jeg husker. - Nej, jeg har intet at skjule.
Du lever i fortiden. Du skal rette blikket mod fremtiden.
- Ud. - Det er din svaghed.
Ud!
Jeg elsker også dig, skat. Farvel.
Det var din far. Han har det fint, men skal blive en dag til.
- Fortalte du ham om Lex? - Jeg venter, til det er alvorligt.
Det er desværre nået så vidt. Undskyld. Døren var åben.
Hvad gør du her?
Har Clark ikke sagt det? Vi talte sammen.
Din søn har altid haft en forkærlighed for hemmeligheder.
- Giver du os et øjeblik, mor? - Ja da.
Martha... Vil du ønske Jonathan god bedring?
Det må være svært at passe gården, når han er så svag.
Vær ikke urolig for Jonathan. Han klarer sig.
Med hans karakterstyrke klarer vi hvad som helst.
Jeg savner dine vise råd.
Der er altid et job til dig på LuthorCorp.
Tak, fordi du fortalte mig, hvad Lex har gang i.
Vores indblanding har desværre fået ham til at fremskynde processen.
- Han kan blive alvorligt skadet. - Ja, men han er voksen, Clark.
Nu og da må folk begå sine egne fejl for at se, at de har valgt galt.
Hvad hvis han ikke indser det? Hvad hvis han bliver en grønsag?
Så har jeg intet valg...
Jeg må indlægge ham på Belle Reve igen. For bestandig.
Hvor er han?
Hvor er Lex?
Hvordan kom du ind?
Hans far indlægger ham på en anstalt igen.
Lex kender risiciene.
Hvad er der, mr Kent?
- Du ser ud til at have det skidt. - De må stoppe det her.
Du har altid været nysgerrig, hvad min forskning angår.
Nu får du chancen for at blive en del af den.
Klæd ham af.
Musen gik i fælden.
Jeg holdt min del af aftalen. Nu er det din tur.
Lex vil ikke blive behandlet på Summerholt igen.
Nu kan vi bruge dine evner til noget mere interessant.
Vi skal begynde undersøgelsen af Clark Kent... med det samme.
- Vi er klar. - Jeg giver dig spørgsmålene.
Jeg vil kende sandheden om Clark Kent.
Hvor kommer han fra?
- Jeg skal tale med dr. Garner. - Dr. Garner var nødt til at aflyse.
Det ved jeg, men jeg vil tale med ham.
Han er desværre på seminar.
Tak.
- Jeg sidder i møde. - På Summerholt?
Er det derfor, at Garner aflyste?
- Jeg har ikke tid til det her. - Giv dig tid.
Behandlingen virkede. Jeg kan huske alt.
- Hvor er du? - Det ved du.
Jeg er nødt til at løse et problem. Vent på mig.
Sænk ham ned. Jeg venter ikke på nogen.
Clark, du skal slappe af.
Før mig tilbage til dit første minde. Hvor er du fra?
Læg ham ind, Lara. Vor tid er forbi.
- Timeglasset er tomt. - Hvad hvis de ikke elsker ham?
Hans skæbne er fastlagt. Ligesom vores.
Farvel, min kære Kal-El.
Lara!
Hvem er Lara, Clark?
- Hvorfor svarer han ikke? - Det ved jeg ikke.
Han reagerer på opløsningen.
- Vi må tage ham op. - Nej. Han har ikke svaret.
Lex, hvorfor var du nødt til at afbryde mit møde?
Det ved jeg ikke. Du involverede dr. Garner -
- så du er virkelig bange for mine minder.
Hvad gav du ham?
Sluk for den!
- Hvad pokker var det? - Alarmen i hukommelseskilden.
Jeg er vist ikke ene om at lege med ilden.
- Hjælp mig, Lex. - Jeg får dig ud herfra.
Jeg ville se, hvordan du havde det.
- Du så skidt ud. - Jeg overlever.
Hvad lavede du på Summerholt?
- Jeg ville redde min ven. - Det er din mening.
Jeg bad dig lade det ligge. Du involverede min far.
Han er den sidste, jeg beder om hjælp, men jeg havde intet valg.
Han forrådte dig, Clark.
Garner stoppede behandlingen mod, at du blev forsøgskanin.
Jeg har forsøgt at holde min far fra dig, men han er besat.
Med minderne fra de uger havde jeg kunnet standse ham.
Måske. Eller også havde du forværret det hele.
Du siger, at du ikke vil være som din far. Det tror jeg på.
Men jo mere I kæmper, jo mere ligner du ham -
og jo flere kommer galt af sted.
Jeg bliver aldrig som min far.
Jeg ofrer hverken dig eller nogen anden for at vælte ham.
Lex... Hvorfor hader din far dig så meget?
Pas på dig selv, Clark.
Mor?
Hvad har du gjort?
Væk ham ikke. Han sover.
Hvad med far?
Vær ikke bekymret, skat.
Nu er Julian lykkelig.
Nej...
Lex, er du all right?
Ja, jeg har det fint.
Endnu engang slipper du uplettet fra en katastrofe.
Jeg var kun på Summerholt, fordi...
...jeg var bekymret for dig.
Og Clark.
Jeg blev chokeret over, at Garner holdt ham der mod hans vilje.
Midt i al balladen fik jeg ikke fortalt om mine fortrængte minder.
Bare rolig, far.
Det gælder ikke de syv uger.
Det gælder Julian.
Den tragedie har vi lagt bag os for mange år siden.
Jeg dræbte ham ikke.
Jeg forstår, at du har brug for at undskylde din adfærd, men...
Jeg så dig, Lex. Jeg så dig stå ved Julians vugge.
Men det hører fortiden til.
Mor gjorde det.
Jeg kom ind i værelset og så hende. Det var det, jeg fortrængte.
Det vover du ikke. Jeg vil ikke lade dig skænde hendes minde!
Jeg bebrejder ikke hende, men dig.
Hvad taler du om? Din mor elskede Julian.
Hun kunne ikke dræbe sit eget barn. Hun elskede ham!
Hun nægtede at udsætte ham for dit særegne opdragelse.
Godt, Lex. Hvorfor påtog du dig skylden for din brors død?
Jeg var din eneste tilbageværende arving.
Du ville ikke lade mig lide overlast.
Mor derimod... Hun var blevet et offerlam.
Hvis jeg havde vidst...
- Hvis jeg havde set... - Hvad?
Det ville have været...
...så anderledes mellem os.
Ja, far.
Du ville måske have elsket mig.
Nej.
Jeg...
Du har næsten ikke sagt noget om, hvad der skete på Summerholt.
Min hemmelighed er stadig velbevaret.
Nå, men... Jeg er i huset, hvis du vil tale.
Lara.
Det hed min biologiske mor.
Hvor ved du det fra?
Da jeg var i tanken, så jeg mit første minde.
Hun lagde mig i rumskibet.
Hun var bange for, at ingen ville elske mig.
Det må gøre ondt at sende sin søn ud på en rejse mellem stjernerne.
Jor-El fik mig til at tro...
...at mine biologiske forældre var uhyrer. Det var hun ikke.
Jeg fatter ikke, at jeg glemte hende.
Det gjorde du ikke.
Dit første ord var "Lara".
Vi forstod ikke, hvad det betød. Nu ved vi det.
Jeg ville ønske, hun kunne have mødt dig.
Så havde hun set, hvilken god mor jeg har.
Det ved hun, Clark.
En mors kærlighed dør aldrig.
Tekster: Tina Ravenskjold www.sdi-media.com