Tack. Vi får se hur långt två terminer franska räcker.
Kom ihåg att ett leende räcker långt, även i Paris.
- För att underlätta övergången... - Jag har redan biljett, Lex.
Jag vet, men jag graderade upp den med valfri utresa.
- Du kan resa när du vill. - Jag kan inte ta emot den.
Jo, det är en present. Det här året glömmer du aldrig.
- Clark... - Låt inte mig störa.
Lex gav mig bara några restips.
- När är den stora dagen? - På lördag.
Jag borde nog gå.
Tack.
- Du måste släppa henne, Clark. - Jag har nog inte mycket val.
Det var hon som ville åka och du satte bollen i rullning.
Lana är bara ute efter ärlighet.
Om du inte kan ge henne det, måste du låta henne gå vidare.
MILSTOLPEN TALON STÄNGER
Nu är det sovdags. Godnatt, Emily.
Godnatt.
Loggar ut kl. 21.15.
Hallå?
Du förstör det. Det är perfekt.
- Du måste vara Lana. - Det här stället tillhör inte dig.
Jag vet att ni jobbat hårt med cafét, men ni skrev under.
Det tillhör Lana.
Försök skjuta.
Hon ska flytta till Wichita.
- Wichita? - Ja, hon fick domarjobbet.
- Hon börjar jobba på måndag. - Det gick fort.
- Din pappa, då? - Han stannar i Smallville.
Ska de skiljas? Det var tråkigt, Pete.
Jag har undvikit det, men när jag talar om det sjunker det in.
- Familjen är en katastrofzon. - Du förlorar inte familjen.
Den förändras bara. Det är jobbigt när föräldrar inte berättar allt.
Det är märkligt att personerna som hade alla svar...
- ...bara är människor. - Vad ska du göra?
Jag gick inte tre år i skolan, för att missa det sista.
- Tänk om Lana känt så. - Jag lägger mig bara i en gång.
Ditt och Lanas velande måste sluta.
Du låter som Lex. Han skyller på mig.
Jag håller med Onkel Fester. Lana åker inte för att se Mona-Lisa.
Borde jag aldrig berättat om mig?
Det är jobbigt att behöva låtsas inför Chloe.
Ingen annan har litat så på mig.
- Funderar du på att berätta för Lana? - Då kanske hon stannar kvar här.
TALON-TEATERN BLIR CAFÉ
- Du borde ha loppmarknad. - Ja, man kan tro...
...flyttar till andra sidan jordklotet.
Jag tycker att det är modigt.
- Saknar du nåt? - Ja, min mammas armband.
Jag vet att du är upptagen med flytten.
Men vill du äta middag med mig ikväll?
Det är nog ingen bra idé.
Det är nåt jag borde berättat för länge sen.
- Är allt som det ska? - Jag hoppas det.
Ja, självklart kommer jag.
Såhär såg Emily ut för elva månader sen.
Såhär ser Emily ut nu.
- Hon ser precis ut som sin mamma. - Men hon går inte genom väggar.
Hon gick inte ut genom dörren, utan genom dörren.
Ni skapade henne. Hur gick det till?
Molekylerna vibrerar så snabbt att materia inte stoppar henne.
Missade min före detta projektchef den detaljen?
- Vart gick hon, mr Dinsmore? - Sist gick hon till sin barndomsvän.
Lana Lang, som nästan dog på botten av en flod.
Skyll inte på henne. Hur gammal Emily än ser ut, är hon ett barn.
Hon är snarare ett misslyckat experiment och en otrolig belastning.
Mr Dinsmore, jag måste hitta henne innan nån annan gör det.
Jag har två val.
Antingen skickar jag ut ett team efter henne, eller...
...så skickar jag ut er, som är hennes far.
- Du lär inte sakna 17-leveransen. - Jag ville bara stoppa rivningen.
Sen tog stället över mitt liv.
Oj, skulle inte Talon bli "Halsbrännehuset"?
Varför skulle jag göra det?
- Du måste vara Lana. - Jag skulle möta mr Kerns.
- Han är min pappa. - Det visste jag inte.
- Han skickade mig. Jag heter Emma. - Hej.
- Har vi träffats? Du verkar bekant. - Så säger alla.
Det här är Chloe som lär bli en trogen cafébesökare.
Får jag fråga vad som hände med burrito-baren?
Det blev fel. Allt är perfekt som det är.
- Kan du stanna och visa mig runt? - Det är det minsta jag kan göra.
Dessutom ville jag lämna extranycklarna.
Det känns som om du får halva mitt liv.
Oroa dig inte. Det är i goda händer.
- Hej. - Hej, mamma.
- Slipper jag laga mat? - Jag bjöd hit Lana.
Det måste vara jobbigt att säga adjö.
I bästa fall slipper jag det.
- Är det rättvist mot henne? - Nej, så ikväll berättar jag det.
- Vad ska du berätta? - Allt.
Att be nån dela din hemlighet är ett stort ansvar.
- Pete har inte haft det lätt. - Jag vet. Det har varit nära ögat.
Men vi är båda glada för det och vår vänskap blev starkare.
- Är Lana redo? - Hon ber mig vara ärlig.
Hon ska få bestämma själv.
Vi vill inte uppfostra dig som en av oss-
och undanhålla dig livets goda.
- Då håller du med mig? - Jag lägger beslutet hos dig.
- Nämnde jag varubilen? - Tisdagar klockan 06.00.
Då så... Det var nog allt.
Det var kul att du kom. Ska du verkligen lämna hela ditt liv?
- Det är därför jag reser. - Det var tråkigt.
Jag tänkte att vi kunde vara vänner.
Kanske till och med bästisar.
- Vi hann ju inte lära känna varandra. - Det gör vi redan, din dumbom.
Jag ska visa vad jag menar.
- Mr Dinsmore? - Är Emily här?
- Herregud. - Jag anade att hon gick till dig.
Hon måste till Luther Corp. Hon är farlig.
Vad är hon ute efter?
Du måste förlåta mig. Jag förlät dig, för så gör vänner.
Förlåt mig, Lana.
Emily!
Hjälp mig!
Ser man ut så, när man säkrat ett kontrakt med regeringen?
- Är allt som det ska? - Ja, allt är bara bra.
Jag bad dig komma för att...
Jag behöver din hjälp, min son. En av mina chefer har utmärkt sig-
- på många sätt och jag vill belöna honom för det han åstadkommit.
- Jag vet inte... En befordran. - Jag förstår inte problemet.
Problemet är att jag inte litar på honom.
Vad skulle du göra? Skulle han få chansen skärpa sig?
Och erkänna sin illojalitet?
De kvaliteter som gör att du tvivlar-
- kanske kan användas inom företaget?
Eller så gör de honom till...
- ...en illojal son. - Pappa...
- Du förrådde din far. - Du lärde mig skydda mig själv.
Håll våra problem inom vår egen familj.
- Sjunk inte så lågt. - Jag behöver ingen föreläsning.
Jag var inte inblandad i morden på Metron-labbet.
Du angav mig som ett experiment.
- Jag ville stärka dig. - I helvete!
Du kan inte skylla alla dina svek mot mig på mentorskap.
Det är ditt eget fel.
Varför har du blivit slarvig, pappa?
Varför riskera allt på märkliga projekt?
- Vad kan vara så viktigt? - Om jag hade kunnat lita på dig...
...hade du inte behövt fråga.
Försvinn.
- Vad är det? - Det är Loder. Er son hittade inget.
- Gör han det, fixar jag det. - Bra.
Och den andra situationen?
- Jag granskar Ross' grabb. - Okej.
- Prata med honom. - Jag jobbar på det.
Mamma sa att du var här.
Oroa dig inte, pappa. Lana kom inte, så hemligheten är säker.
Lana kan ha hundratals skäl att inte komma hit.
- Det kanske inte ens gäller dig? - Lana har många skäl att misstro mig.
- Men jag ger inte upp. - Du låter dig visst inte övertalas?
Clark, ibland kan man hålla i en person alltför länge.
Jag älskade Lana från första stund. Så är det bara.
Jag pratar inte om dig, utan om mig.
En far ska hjälpa sin son bygga upp ett liv.
- Inte hålla tillbaka honom. - Tycker du fortfarande illa om idén?
Ja, det gör jag.
Men ärligt talat litar jag inte på mina instinkter som jag gjorde förr.
Men jag hoppas att du kan lita på dina.
- Ursäkta mig. - Vad får det lov att vara?
- Jag känner Lana. - Då är första koppen gratis.
Jag letar efter henne. Vi skulle ha setts igår.
- Chloe sa att hon var här med dig. - Sa hon inget?
Lana har redan åkt till Paris.
- Det var ju om två dar. - Hon kan ha ändrat sig.
Hon skulle inte åka utan att säga adjö.
Hon nämnde att hon hatar avsked.
Jag har fixat en TV-middag.
Vår favorit, med en chokladkaka.
Emily, du har säkert gått igenom mycket-
- och du är säkert väldigt ensam, men du behöver inte hålla mig inlåst.
Hur kan vi vara bästisar om du reser bort?
Vi kan skriva brev och du kan hälsa på mig.
- Vill du inte se Paris? - Nej, och jag vill inte att du åker.
Det här är bättre. Vi ska ha jättekul, ska du se.
Om du är snäll kan vi driva Talon tillsammans.
Du kan inte tvinga nån att bli din vän, Emily.
Sånt kommer så småningom med tillit.
Jag vet vad en vän är.
En vän är nån som försvarar och skyddar dig.
En vän kan hoppa i floden för att rädda dig-
även om hon kan dö på kuppen.
Du behöver inte berätta för mig vad vänskap innebär.
Då vet du att en vän aldrig skulle hålla mig inlåst.
Vänj dig. Det gjorde jag.
- Man kommer att leta efter mig. - Nejdå.
De tror att du åkt till Paris.
Pappa hittade mikrofonen. FBI släpper fallet utan bevis.
Det borde inte vara nåt problem.
Min far är bra på att dölja sina spår, men sånt vet väl du inget om?
Du menar ljuga för sin bäste vän? Vad säger du själv?
Jag är pressad. Om jag gjort nåt, så säg vad det är.
- Varför sa du inget om Lanas biljett? - Varför skulle jag ha gjort det?
Jag försökte bara vinna tid. Biljetten hade valfritt utresedatum.
- Sa hon inte adjö till dig heller? - Vad har hänt?
Dottern till Talons nya ägare sa att hon använt biljetten. Lana har åkt.
Den nya ägaren har ingen dotter.
- Det är stängt. - Varför sa du att Lana reste?
- Min vän kollade. Hon flög aldrig. - Vilken vän du är som lät henne åka.
- Vad har du gjort med henne? - Hon behöver inte dig längre.
- Berätta var hon är. - Du var snällare när jag var liten.
Du var ju också annorlunda och vet hur det känns att lämnas ensam.
- Godkväll, miss Sullivan. - Jag som trodde hallen var säker.
Skippa sarkasmerna. Jag behöver er hjälp.
Ni har stora resurser, mr Luthor. Vad vill ni mig?
Er vänskap... med Lana Lang.
En ung kvinna, som är dotter till en vän, är försvunnen.
Jag får lyckönska henne sen, men vad har det med Lana att göra?
Pappan som letade efter henne är också borta.
Hon var Lanas bästis när de var små.
Därför kan hon dyka upp i Smallville.
Flickan är mycket sjuk och behöver behandling.
Finns hon i Smallville får du säkert veta det. Då kan du höra av dig.
Ditt te kallnar, Lana.
Vill du ha mer te, Emily?
Nu är vi inte vänner längre.
Det är Emily Dinsmore. Pappans bil hittades utanför stan.
Lionel knep henne väl när hon knuffat Lana av bron.
Och sen dess har hon börjat gå genom väggar.
Lionel försöker nog hitta henne innan Lex gör det.
Var kommer Lex in i det här?
Lex jobbar med FBI för att sätta dit sin far.
Varför nämnde du inte hans farföräldrar?
Vi har inte kunnat bevisa vad Lionel gjort.
Dessutom blev Lex nästan dödad förra gången.
Men hittar vi Emily har vi bevis för kloningen.
Emily kunde ha rymt när som helst. Varför vänta tills nu?
Hon trodde att hon skulle förlora Lana.
Hur hindrar man nån från att resa?
- Genom att få saker att bli som förr. - Som när de var barn?
Emily tror att Lana är hennes bästis och att allt är som förr.
- Såg du dem när ni bodde grannar? - Nej, de var mest hos Emily.
Nu måste vi ta reda på var det är.
- Adjö, Lana. - Gör det inte, Emily.
Lana?
Clark?
- Körde jag för fort? - Nej, men stig ut ur bilen.
FBI - jag har några frågor.
- Du har fel kille. - Pete Ross?
- Gäller det mamma? - Det är domstolens säkerhetskontroll.
Har du uppgifter som kan fängsla min far?
Det hade du också innan minnet försvann på Belle Reve.
- Vet du vad han gömmer? - Han mördade sina föräldrar, Lex.
Det var en lägenhetsbrand och en brottsling fick göra jobbet.
Edges bekännelse fanns på video, men din pappa förstörde den.
Då är bevisen borta.
Jag har röstmeddelandet med Lionels bekännelse.
Att radera dem är som att radera datafiler.
Inflytande och rätt lösenord väcker dem till liv.
- Varför sa du inget? - Din psykiaters död var ingen olycka.
Du visade mig detektiven på bårhuset.
Familjen Luthor kan vara lite våldsamma.
Chloe...
Jag uppskattar verkligen det här.
Men om du vittnar hamnar du mellan min far och FBI.
- Där är du inte säker. - Jag vet.
Men ensam undkommer jag inte din far.
Dessutom har jag ju dig som skyddar mig.
Res dig upp. Kan du simma, Pete?
- Vad gör du? - Tappar tålamodet.
Du är galen.
- Jag vet inget om nån hemlighet. - Du är ju hans bästa vän.
Spela hjälte om du vill, men är hemligheten värd att dö för?
- Jag säger ingenting. - Det tror jag nog.
- Loder! - Mår du bra, Pete?
- Satte du honom på Clark? - Nej, det var nog min far.
Han fick reda på att vi samarbetade och mutade dig.
Jag förstår att fallet las ner.
Jag vill inte få morallektioner av nån som anger sin far.
Hur mycket fick du för Clark?
Jag skulle inte oroa mig för lantisen utan för mordåtalet mot dig.
Det rör mig inte i ryggen.
Dina chefer vill säkert gärna höra om dina unika förhörsmetoder.
- Vad vill du Luther? - Att du öppnar upp fallet.
Det här är alla bevis som behövs.
- Lät du döda dina föräldrar? - Javisst.
Du begår ett misstag, Lex.
Den här killen vet nåt som är större än du och din pappa.
Eller hur, Pete?
Är det säkert att du mår bra?
Clark gjorde rätt i att lita på dig istället för på mig.
En bättre vän kan man inte ha.
Han tänkte döda mig, så jag borde tacka dig.
Du skulle säkert göra samma sak för mig.
Hej, Pete.
- Vad har hänt? - FBI pressade mig om dig.
- Men jag avslöjade inget. - Jag borde varit där.
Det är problemet. Jag måste ta vara på mig själv.
- Nu vet du att de är dig på spåren. - Tack för varningen.
Det är inte FBI jag varnar dig för.
Det var Lex som stoppade FBI-agenten.
- Han granskar sin far, inte mig. - Det kvittar. Han vet.
Jag vet inte hur mycket, men han ger sig inte förrän han vet allt.
Du måste hålla ett öga på honom och ta vara på dig.
Varför säger du så, Pete?
- Jag flyttar till Wichita med mamma. - Nej, Pete.
Du skulle ju gå sista året i skolan?
Är det bara på grund av mig?
Jag sa att behålla hemligheten var lätt.
Men jag ljög. Jag är alltid rädd att försäga mig.
- Varför sa du inget? - Både du och jag behövde en vän.
Du ska inte behöva flytta och ändra ditt liv.
- Ingen behöver veta om vår vänskap. - Jag klarar mycket.
Men inte leva med att förråda dig.
Pete...
Vi ses, Clark.
- Hej. - Lana...
- Emily rymde visst från Belle Reve. - Ja, trots att hon var drogad.
- Tror du att hon kommer tillbaka? - Nej, det ser Lionel Luther till.
- Mår du bra? - Ja.
Jag mår fint.
- Men jag är ledsen för middagen. - Jag ligger nog ändå på minus.
- Jag hade sett fram emot den. - Jag också.
Vad var det du ville berätta?
Jag ville bara säga...
Ha så trevligt i Paris. Jag hoppas att du finner det du söker.
Hej då, Clark.
"Förlåt dem. De vet inte vad de gör." Väntar du dig förlåtelse?
Gör mig inte till din egen Judas. Jag kom inte för förlåtelse.
Jag ville gratulera till att ha eliminerat ännu ett missöde.
- Emily Dinsmore? - Javisst, ja.
Jag borde bett dig varna dem.
Belle Reve tappar ju ofta bort sina patienter.
Detaljerna. Jag har försökt lära dig att djävulen bor i detaljerna.
Struntar man i dem, vinner han.
Det är tur att jag lär mig snabbt.
Efter allt besvär med att få din egen son intagen-
- och ge honom elchocker för att dölja dina övertramp.
Men som jag sa har du blivit slarvig.
- Varför är ni här, Loder? - Ni är gripen, Lionel Luther.
Vad anklagar ni mig för?
Mord på era föräldrar - Lachlan och Eliza Luther.
Då går vi.
Var försiktig, min son. Judas hängde sig med eget rep.
Översättning: Carl Widegren www.sdimedia.com