Første skoleår 2001
- Skal vi til finalen i år? - Ja!
- Hvem skal bli seriemestere? - Crows!
Jeg trenger en modig førsteårselev.
Hvem av dere tror dere er en bedre quarterback enn jeg?
Kent, hva sier du?
Nei, det er greit.
Selv om du ikke har tid til å spille, kan du godt vise litt lagånd.
Ikke sant? Kom igjen, Kent.
Vil du prøve deg på skolens lekreste førsteårs-elev?
Kom igjen, Clark!
Ta deg god tid. Kom igjen, Clark. Du klarer det.
Støtt laget! Heia Crows!
Det er kråka! Hvem er årets heldige førsteårselev?
Sikkert en taper, som vanlig. Ta den av.
La henne være.
Vi plager alltid maskoten. Det er tradisjon.
La meg være! Kutt ut!
Skabbe-Abby. Det er stygge Skabbe-Abby.
Skabbe-Abby!
Ta på deg maska igjen, stygga!
Hvem er nestemann?
Stakkars Abby. Etter tre år vil du endelig la mamma hjelpe deg.
Slapp av, vennen.
Du skal ikke kaste bort siste skoleår, slik du gjorde de andre.
Lover du at folk vil like meg?
Jeg lover. Akkurat som de begynte å like meg.
Alle vil elske deg når de ser den virkelige deg.
Du skal få et sisteår ingen noensinne vil glemme.
For en kamp! Det er fem sekunder igjen, og stemningen er skyhøy.
Kent fra Smallville har hjulpet Metropolis til et utrolig comeback.
Han gjør seg klar. Han finter.
Nå kaster han. Den går langt, forbi hans egen receiver!
Kent farer nedover banen! Han skal ta sin egen pasning!
Touchdown! Meteors vinner! Kent er utrolig!
Pent kast. Når er den første kampen?
- Jeg er ikke på laget. - Hvorfor ikke?
En sånn arm kan redde deg fra nerdestatusen.
- Selv om jeg ville... - Og det gjør du.
...så ville ikke det vært grunnen.
Jeg ser ikke på meg selv som en nerd.
Hva ser du deg selv som da?
Jeg vet ikke. En som står utenfor, kanskje.
- Skikkelig nerd, ja. - Jeg kommer virkelig til å savne deg.
Pappa.
Har du ikke 3000 karer å passe på? Trenger du å holde meg i ørene?
Det virker sånn.
Jeg er litt sen, men jeg rekker til college i tide.
Spar deg turen. Metropolis Universitet har vraket deg.
- Det kan de ikke. - Du har ikke fullført high school.
Jeg vet jeg har skulket noen timer, men...
Lois, du har strøket siste semester.
Men slapp av. Clark vil nok gjerne vise deg rundt.
Hvor da?
I morgen tidlig...
...begynner du på Smallville High.
Flott.
Bortsett fra gjengene og regimet er ikke denne skolen så ille.
Dette er som Dantes helvete.
Det er mange som ville drept for å gjenoppleve siste året.
Siste semester! Fem studiepoeng til, så stikker jeg.
5 studiepoeng på ett semester?
Det klarer du bare om du tar noe ekstra.
Skrive for Torch, for eksempel!
Ikke ta dette ille opp, men det siste jeg vil bli er reporter.
Nei, hva er vel verre enn å grave opp sannheten?
- Stikke nesa i andre folks saker. - Som sagt: Du passer perfekt!
Kom igjen!
Det blir supert å ha deg her.
Se på den nye jenta!
Hei, Clark.
- Abby? - Det er Abigail nå.
Jeg kjente deg knapt igjen.
Etter en hel sommer i rekonvalesens? Bra.
Håper dette skapet er det eneste som blir som før.
Ja, det kan du regne med. Så hvorfor..?
Forandringen?
Jeg skjønte at jeg kunne være misunnelig på det alle andre har-
- eller så kunne jeg gjøre noe med saken.
Dette er det siste året, Clark. Det er min siste sjanse.
Jeg fatter ikke at det er henne.
God morgen, Clark. Hei, Abby!
Enten har hun fått seg plastpupper, eller så bruker jeg feil sminke.
Hvor gammel er hun? 17? Er ikke det litt tidlig?
Verden er enklere for pene folk.
Og det er hennes kropp. Hvis det er dette hun vil, er det hennes sak.
Hva er det?
Bare litt overrasket over at du ikke stusser over-
- at ei jente vil operere seg for å se ut som alle andre.
- Jeg synes hun er flott. - Så overraskende.
Det er problemet med skolen. Alt er en fasade.
Alle prøver å være noe de ikke er.
Der har du din første artikkel. Vi sees på Torch.
Ok, jeg skal skrive. Men da vil jeg ha ekstra studiepoeng.
Hei, Teague!
En lapp i bokskapet mitt. Veldig kreativt.
Jeg er stolt av at jeg kan oppføre meg som en fjerdeklassing.
Hva gjør du her? Om vi blir tatt, må jeg sitte igjen.
Og jeg kan få sparken.
Trener Teague?
Jeg er Clark Kent.
Lana!
Hva gjør du her?
Rektor ba henne vise meg rundt her på skolen.
Hyggelig å treffes, Clark.
De sa ikke at du var Jason Teague.
Han slo pasningsrekorden i første år på Metropolis. Kunne blitt proff.
Nå er jeg reserve hos Central Kansas.
Man detter lett av listene når man skader skulderen.
Da er vi heldige som har deg her, trener.
Assistenttrener, Miss Lang.
- Quigley er fortsatt sjefen deres. - Jeg er faktisk ikke på laget.
- Men jeg håpet jeg kunne prøvespille. - Ja, du er jo stor nok.
- Talon? - Lex vil la meg drive den.
Jeg var heldig som fant en jobb i det hele tatt.
Hvis vi er så bekymret for penger-
- kan vi gå over budsjettet og skjære ned på noe.
Hva da? Vi har gjort det hver uke i to måneder.
Vi kan ikke betale sykehusregningene.
Jeg klandrer ikke deg, men...
Jeg vil ikke risikere gården. Du har jobbet for hardt.
- Sånn at du skulle slippe det. - Det er ikke så galt.
Du har gården og Clark skal på college. Jeg trenger noe eget.
- Men hvorfor med Luthorene? - Jeg skal selge kaffe.
Ikke drive med finansraid.
Jeg har alltid visst at du ønsket deg noe mer enn denne gården.
Jeg skal ikke stå i veien for deg.
- Takk, vennen. - Bare hyggelig.
Kent, jeg trenger tillatelsen fra foreldrene dine.
Hva har du spilt før?
Ingenting. Jeg har aldri vært på et lag før.
- Faren min likte ikke tanken. - Faren din vet ikke at du er her.
Når det gjelder å trosse fedre, er jeg proff.
Jeg gjør ikke dette for ham.
Det er mange som blir med på laget bare for å kunne gå rundt i lagjakka.
Sånn at folk skal se annerledes på dem.
Men fotball er bare et spill.
Vil du forandre deg, må du ordne det selv.
Det er derfor jeg er her.
Greit. Vi får se hva du kan.
Ok, Kent. Vis oss noe.
Ok, folkens, raska på!
På to.
Det så bra ut. Still dere opp igjen.
- Se på Skabbe-Abby. - De der er falske, vet du.
Hvem bryr seg?
Kødder du, eller? Hun er dødsfin.
Jeg mente ikke å skremme deg.
Jeg klarer ikke å slutte å tenke på deg.
Mener du jenta du kalte Skabbe-Abby?
Den der fortjente jeg.
Hadde jeg vært mer tålmodig, ville jeg sett den du egentlig er.
Den vakreste jenta på skolen.
Jeg har mye å be om unnskyldning for.
Skal vi ikke gå et sted der vi kan være i fred?
Hvor skal vi?
- Hva driver du med? - Følte du ikke det?
Jo, så klart.
Jeg må gå.
Hva er det som skjer? Vent, Abigail.
Jeg skjønner. Nytt fjes, men samme gamle kjedelige Abby.
Hei!
- Herregud! - Brett?
Hva er det som skjer? Herregud!
Fjeset mitt!
Hva har du gjort mot meg?
Nei! Fjeset mitt!
Inntakskontoret? Jeg tar matte opp igjen.
Nei, ikke sett meg på vent! Kan denne dagen bli verre?
- Har du noe mer å fortelle? - Nei, det var alt.
Lois? Hva skjer?
Han løp rett ut foran bilen min.
De sier han vil bli helt bra. Fysisk, iallfall.
Politimannen mener det var et sammenbrudd.
- Han var helt fin på treningen. - Er du sikker?
Tenk på saken. Det er starten på en ny sesong.
Med stipender... Hele byen krever at han skal være en helt.
Hvem vet hva som foregikk i hodet på ham?
Om noe, var han altfor selvsikker. Han så deg sikkert bare ikke.
Det kan forklare den knuste frontruta.
Men hvorfor løp han rundt halvnaken og søkkvåt?
Sist jeg sjekket, manglet du det som kreves for å være her.
- Så du har kikket på meg! - Lois, vent utenfor.
Kødder du? "Plaget fotballhelt knekker sammen under presset."
Dette er like saftig som artikkelen om kosmetisk kirurgi.
Unnskyld meg, hvor godt kjente du Brett Anderson?
Ikke like godt som jeg vil kjenne deg.
Brett løp rett ut foran bilen min. Vet dere hva som skjedde?
Pleier du ofte å gå gjennom andre folks post?
Beklager, den var adressert til Talon.
Og den er visst ikke fra bokklubben.
Når ble du så fascinert av gamle skrifter?
Skoleprosjekt.
Sikkert det samme prosjektet som Clark jobber med.
Til å være så forskjellige har dere veldig like interesser.
Jeg blir alltid like overveldet over hva du gjorde ut av dette stedet.
Dette er en side av Lex Luthor jeg aldri har sett før.
Nå er du farlig nær ved å bli nostalgisk.
Jeg må visst gratulere.
Quigley ringte og sa at du kom inn på fotballaget.
Jeg skal ikke skade noen. Jeg kan styre meg såpass.
Den jeg er redd du vil skade, er deg selv.
Du vil bli fristet til å løpe litt raskere, kaste ballen...
Langt nok til å vinne hver eneste kamp.
Jukse? Jeg skal aldri tråkke over den streken.
Du vet ikke engang hvor streken går, Clark!
Du er der ute, vennene dine gir alt. Og du gjør hva som helst for å vinne.
Sånn er fotball. Og med deg vil det aldri bli rettferdig.
Så la oss snakke om hva som er rettferdig.
Hva er det du husker best fra high school?
Ikke si at det ikke er fotball!
Jeg vil ha det som du hadde, og jeg er lei av å måtte trygle om det.
Jeg vil ha mitt eget liv.
Du er ikke den første som kommer hit med en tatovering du angrer på.
Men du er den første som har en hvor det ikke er blekk.
Det er nesten som om symbolet ble brennemerket under huden din.
Noen ville gi deg et merke du ikke ville glemme så lett.
Men du kan fjerne det?
Jeg sender en prøve til laben-
- men jeg tror ikke det er mulig uten en full hudtransplantasjon.
Vi får se.
Du går på skole med datteren min, ikke sant?
Jeg glemmer aldri et fjes.
Spesielt et som er så perfekt som ditt.
Det kan skaffe deg hva du måtte ønske.
Abby? Hvordan går det med Brett?
- Jeg så dere i gangen. - Jeg vet ikke hva du snakker om.
Vi snakkes etterpå.
Takk. Farvel, Dr. Fine.
Hva har du gjort med meg?
Jeg kysset en gutt, og han ble helt sinnssyk!
Du var den første jeg prøvde dette på. Ikke rart det ble komplikasjoner.
Brett ligger på sykehuset pga. meg!
Brett? Var det ikke han som kalte deg Skabbe-Abby?
Han fikk som fortjent. Og det må Lana, også.
Lana? Hun har aldri gjort meg noe.
Hun så dere sammen. Hun har begynt å grave.
- Tror du hun vet om det? - Dette er et alvorlig problem.
Hvis Lana forteller om det som skjedde mellom deg og den gutten-
vil jeg miste alt dette.
Og uten behandlingen vil du bli slik du var igjen.
- Er det det du vil? - Nei.
Jeg har gjort alt for deg.
Nå må du gjøre noe for meg.
- Det gamle dramarommet. - Jøss!
Interessant omvei fra kontoret. Jeg visste ikke om dette rommet!
Ingen andre heller, forhåpentligvis.
Jeg har ikke kommet over at du jobber på min skole.
Jeg vet det. Får bli vant til at gutta sikler over deg.
- Du har ikke noe å være redd for. - Ikke? Hva med Clark Kent?
Du sa du hadde en overraskelse. Hva har det med Clark å gjøre?
Det var merkelig. Han åpnet seg litt for meg i dag.
Du aner ikke hvor merkelig det faktisk er.
Å legge opp treningen og sette sammen et godt lag er én ting.
Men når de kommer og ber om råd... Det er verre.
Gutta ser på meg som en voksen. Jeg føler meg bare som en spiller.
Men akkurat nå handler det ikke om meg.
Vent litt. Det handler om dette.
Skal du sette bind for øynene på meg?
- Hva er det du prøver å oppnå? - Ingenting. Men...
Vi rakk aldri å feire noens fødselsdag.
- Så vent her. - Ok.
Ikke kikk!
Jason?
Hallo?
Jason, hva er det du..?
Abby?
Jeg beklager, Lana.
Jeg vet ikke engang om du hører meg, Lana.
Men om du visste hvor mye du betyr for meg...
Det ville vel vært høflig å hoste, så du skjønner at jeg står her.
Men det virker alltid så anstrengt.
- Hvordan går det med henne? - De vet ikke hva som feiler henne.
- Lex Luthor. - Jason Teague.
Jeg er den nye assistenttreneren.
Teague. Som i Marion, Teague & Weissman?
Det er min fars firma.
Og du har kommet deg så langt unna familiebedriften som du kan.
Lurt trekk.
Det var ikke sånn det skjedde. Han slo hånden av meg.
Fins det noe bedre sted å begynne på nytt enn Smallville High?
Det var ansvarlig av skolen å sende en representant hit.
Jeg stoppet innom på veien hjem. Det var ingenting.
Det tviler jeg på.
Lana fortjener det beste.
Jeg håper det er deg.
DU ER BARE ETT SKRITT UNNA SKJØNNHET
VIL DU AVTALE TIME?
- Hvordan har hun det? - Hun er ganske opprørt.
Hun fikk noe beroligende, men hun sier bare: "Ikke la ham se meg."
- Et slags sammenbrudd. - Brett var på samme måten.
Den eneste fellesnevneren var høye serotonin-nivåer.
- Et kjemikalie i hjernen. - Som minner om hallusinogener.
Og det ordet Lois stavet feil i artikkelen om kosmetisk kirurgi.
Verken Lana eller Brett trengte det.
Men Abby gjorde det. Sa ikke Lana at hun så Abby sammen med Brett?
Kanskje hun ble udyret i stedet for skjønnheten.
Foreldrene mine forstår ikke. De sier jeg er for ung.
Noen foreldre husker ikke hvordan det var.
Jeg var ikke akkurat noen skjønnhetsdronning selv.
Jeg jobbet hardere enn de pene jentene, men de fikk alt i fanget.
Sju operasjoner på to år løste det problemet.
Jeg var mest interessert i den metoden du brukte på Abby.
- Holder det virkelig med én gang? - Det var derfor jeg utviklet den.
Jeg ville ikke at datteren min skulle gjennomgå det samme som meg.
- La oss sette opp en time til deg. - Ja takk.
- Jeg er faktisk litt sen. - Tar du opp dette?
- Jeg skal avsløre deg. - Du vil hindre meg i å hjelpe folk.
Kall meg gal, men jeg mener at skjønnheten kommer innenfra.
De eneste som påstår det, er de som allerede har den på utsiden.
- Du slipper ut slusken i deg? - Ja, og hun heter Lois.
Hun har undersøkt artikler om en ny kosmetisk metode.
Men Dr. Fine fikk problemer. Serotonin-nivåene blir skyhøye.
Hun bruker et stoff som heter Serythro for å dempe serotoninet.
Kanskje det fungerte. Kanskje hun prøvde det på Abby.
Men Abbys forvandling var ikke uten konsekvenser.
Hun gir noe til folk som får serotoninet til å stige.
Det gir mening med Brett, men hva med Lana?
Vet ikke. Men Abby hallusinerer ikke.
Kanskje Lana og Brett bare trenger en dose med Serythro.
Men Lois er visst et skritt foran oss.
- Hva driver du med? - Gir deg et scoop.
Vil du vite hvordan Abigail hadde det?
Det skal du få oppleve.
Og uten stoffet som demper serotonin-nivået-
- kommer du til å skrive artikkelen din fra sinnssykehuset.
Clark?
Clark!
- Går det bra med deg? - Hjelp meg ut herfra.
Røy.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal si dette uten å virke veldig kjepphøy.
Jeg vet at du er kjepphøy. Hadde faktisk tenkt å ta det opp med deg.
- Jason, jeg mener alvor. - Ja vel.
Da jeg begynte på high school, ble jeg med i heiagjengen.
Det ble hele identiteten min.
Jeg tok på meg masken som jeg trodde alle ville se.
Jeg tenker på alle gangene du har fortalt meg at jeg er vakker.
Og jeg må jo lure hvor mye du ser av den jeg egentlig er.
Jeg sier du er vakker grunnet den du er, ikke pga. det jeg ser.
Jeg fløy rundt halve jorda for å være sammen med deg.
Du banker gørra ut av meg på Xbox-spill.
Jeg har sett deg syk, når du har hovne øyne og spyr...
Greit, jeg tar tegninga.
Jeg vil bare si at grunnene til at jeg elsker deg...
Det er ikke noe man kan se i et speil.
Den var bra, den må jeg skrive ned og bruke igjen senere.
Treningen gikk visst over tida?
Jeg beklager at jeg har skuffet deg.
Men jeg blir på laget.
- Jeg er lei av å leve på sidelinja. - Jeg skjønner det, Clark.
Jeg vet også at dette er siste året på high school.
Fra nå av vil du begynne å foreta dine egne valg.
Men hvis du vil bli sett på som voksen, må du oppføre deg sånn.
Voksne går ikke hen og gjør ting uten å diskutere det først.
Jeg vet det...
...og derfor har jeg bare ett spørsmål til deg.
Skal du la en fyr fra Metropolis lære sønnen din å spille fotball?
Langt kast.
- Du beundrer geniet i deg? - Det var en trykkfeil der.
Pent forsøk! Jeg fulgte opp Abby-saken-
- og moren hennes vil sitte på sinnssykehuset en god stund.
- Går det bra med Abby? - Ja.
- Gleder du deg til samlingen? - Ikke akkurat.
Det er din debut som Smallvilles nye kjendis!
Riktig! Én artikkel, og jeg er en superkjendis.
Jeg mener fortsatt kvinner har rett til å velge kirurgi-
- men du har fått fanpost. Artikkelen din slo visst an.
Jeg trodde ingen ville lese den, og iallfall ikke at...
"Den forandret livet mitt"?
Si hva du vil, men nå er du bitt av basillen.
Velkommen til skyttergraven.
Jeg skal se på Clark Kent i en våt T-skjorte. Blir du med?
Som om jeg aldri har sett det før.
Hold øynene på målet.
Har ikke gutta på basen lært deg noe?
Det skulle du vel likt å vite. Uansett, nå skal du ned.
Det får vi nå se på.
Tekst: SDI Media Group