Jeg gidder ikke vente på en guttunge. Han er sen.
Klokken din går for fort. Jeg er aldri sen.
Sier jeg at jeg skal komme et sted, er jeg der som lynet.
- Bra bil. Er det ekte lær? - Jeg har annet å drive med.
Hva har du med til meg?
Jeg har noen flotte saker til deg, Mr. Hanison.
Du har vært travelt opptatt.
Jeg har tømt noen lommer, ja.
- Hva sier du? - Du får 200 for alt.
- Det er verdt ti ganger så mye! - Jeg driver ikke med småsaker.
Hal i land en skikkelig fangst, så kan du komme og snakke med meg.
Kanskje jeg bare skal ta alt.
Det er vel ingen trussel, gutt?
- Pokker heller... - Legen sa det gikk bra med deg.
Ja, rett før han ga meg denne nye resepten.
Disse røde pillene står bra til mine rose, blå og grønne.
Heller det enn å miste deg igjen.
Jeg vil bare ikke gjøre moren din enda mer bekymret.
Vi er begge bekymret. Det Jor-El gjorde mot deg pga meg...
Jeg visste hvilken sjanse jeg tok.
Jeg ville gjort det igjen med glede, hvis det kunne hjelpe deg.
Har ikke vi en kamp å gå på?
Metropolis Sharks, midt på langsiden. Takket være Lex.
Jeg vet hva det vennskapet betyr for deg.
- Ikke glem at han etterforsket deg. - Jeg er klar over det.
Men han prøver å bevise at han har forandret seg.
Dette er siste skoleår. Jeg vil ikke bekymre meg om Lex eller Jor-El.
Jeg vil bare leve et normalt liv og være sammen med mine venner.
Ok, gå og hent bilen. Vi vil ikke gå glipp av avsparket.
- Pappa! Går det bra med deg? - Ja, jeg tror det.
- Godt at du fikk meg ut av veien. - Det var ikke meg.
Jeg så en som var like rask som jeg. Han reddet deg.
Han reddet ikke bare livet mitt. Han stjal lommeboken min, også.
- Skulle ikke dere på kampen? - Billettene lå i lommeboken min.
Og den ble stjålet av en fyr utenfor sykehuset.
Herregud, ble du ranet? Hadde han pistol?
Nei, han var bare veldig rask. Jeg ringer og sperrer kortet.
Vent litt. Han var like rask som jeg. Vi bør finne ut hvem han er.
Kanskje Chloe kan finne ut hvor han har brukt kortet ditt.
Hvis jeg ikke finner ut noe i dag, så kan du ringe.
Ok, men vær forsiktig. Vi vet ikke noe om ham.
Det er derfor vi må finne ut hvem han er.
- Går det bra med deg? - Ja, ikke bekymre deg sånn for meg.
Det er vanskelig å slappe av når du har vært gjennom så mye.
Med legenes hjelp har jeg tenkt å gjennomgå mye mer.
For eksempel en romantisk aften med min vakre hustru.
Middag først, og så kjører vi ned til innsjøen.
Det vil jeg gjerne, men det er mulig jeg må jobbe sent igjen.
Det er mye mer jobb å drive Talon enn jeg trodde.
Jeg ringer deg senere, ok?
Hva er det der?
Ingenting.
Det er en tatovering på et veldig utfordrende sted. Når fikk du den?
Jeg fikk den før jeg kom hjem fra Paris.
Hvorfor sa du ikke noe? Jeg kunne blitt med og fått en havfrue.
Eller et anker. Eller en havfrue med et anker.
- Planla det ikke, det skjedde bare. - Tatoveringer skjer ikke bare.
Det innebærer som regel litt blekk og en god del smerte.
Skulle jeg liksom bedt deg om tillatelse først?
Det var ikke det jeg mente. Hvorfor tar du ut piggene?
- Jeg gjør ikke det! - Jo, det gjør du.
Jeg vil bare ikke at du skal gjøre en stor greie ut av dette.
Jeg bryr meg ikke om tatoveringen.
Men det som plager meg, er at du følte du måtte skjule den.
Hemmeligheter ødela for foreldrene mine. Sånn vil ikke jeg ha det.
Det siste jeg vil, er å såre deg.
Men det visse ting jeg ikke føler at jeg kan dele med deg ennå.
Beklager.
Hei!
Har du gått deg bort? Det må du ha gjort, for dette er mitt rom.
Faktisk er det min fars, siden du betalte med hans kredittkort.
Jeg har ikke tatt noe.
Kutt ut, jeg har sporet opp alle utgiftene du har satt på kortet hans.
Og du har gått gjennom sekken min! Det er mine saker!
Dine saker? Du har stjålet alt sammen.
Å ja?
Bevis det.
Jeg så at du reddet faren min fra den bilen i morges.
Ingen ser meg når jeg setter i gang.
Kanskje du ikke er den eneste som er rask-
- Jay Garrick, Barry Allen, Wally West eller hva du egentlig heter.
Bart, ikke at det betyr noe.
For jeg er milevis unna før du kan blunke.
Si ikke det, jeg kan blunke ganske raskt.
Hvem er du?
Jeg skal ha min fars lommebok, så skal vi ta oss en lang prat.
Jeg er ikke på pratehumør. Vi sees.
Pappa, jeg fant tyven, men mistet ham ved kaia.
Han løp rett over vannet.
Sønn...
Hei, Clark.
Så treig du er.
Jeg trodde ikke det fantes noen som var like kjapp som jeg!
Men du lå i hælene på meg! Har alltid lurt på om det finnes flere som meg-
- og så var det deg! Rett fra bondegården!
Hva har du diktet opp for ham for å få en gratis middag?
- Bare sannheten. - Og hva er det?
For noen år siden var det en ulykke. Det kom et enormt lysglimt.
- Og kroppen min giret opp. - Og dette skjedde i Smallville?
Nei, dette er første gang jeg er her.
Og ikke for å være frekk, men jeg håper det er siste gang.
Jeg har aldri møtt noen med slike krefter som ikke var herfra.
Kanskje du må komme deg ut litt oftere.
Hvordan ble du så rask? Var du også i en ulykke?
Jeg ble født slik. Hvorfor lever du på gata, Bart?
Hva skjedde med foreldrene dine?
Sønnen deres ble forvandlet til et lyn.
De maste om at alt ville gå bra...
Du skulle sett hvordan de så på meg.
Jeg skjønte at ingenting ville bli som før.
Så du rømte?
Jeg passet bare ikke inn.
- Det problemet har vel ikke du. - Si ikke det. Jeg har også rømt.
Hvorfor kom du tilbake? For å slå plenen? Melke kyrne?
- Bli med meg og lev livet. - Og stjele, mener du?
Jeg skader ingen.
Jeg tar bare litt glitter fra overklassen når jeg trengte penger.
Jeg er det du kaller ubemidlet.
- Jeg tar fra de bemidlete. - Som min far?
Slapp av. De krever ikke inn pengene om kortet er stjålet.
Så da er det greit?
Hør her. Heleren min snøt meg.
Så jeg måtte ta lommeboken. Jeg liker ikke å sove på gata.
Da skjer det ting. Når jeg sover, er jeg like treig som alle andre.
Ikke se så medlidende ut. Jeg kan ta vare på meg selv.
Ja, det har du klart helt fint foreløpig.
Nok om den stakkars lille gategutten.
La oss ta en nærmere titt på den mystiske Clark Kent.
La oss se... Du liker å lese om indiansk mytologi.
Du har skrevet navnet "Lana" på alle bøkene dine.
Og du har en av verdens kjedeligste hobbyer.
- Du samler på stein. - Jeg samler ikke på...
- Går det bra med deg? - Få den bort! Jeg er allergisk!
Har hørt om folk som er allergiske mot dyr, men aldri steiner.
Det er en lang historie.
Og den vil jeg gjerne høre. Etter at vi kommer tilbake.
- Fra hvor da? - Hvor vi vil.
Vi har begge superkrefter.
Hvorfor tror du ellers jeg kom hit? La oss gå og leve livet.
Har du noensinne sett Florida?
- Hun i den svarte bikinien så på deg! - Nei, da.
Hun glante på deg, du burde fått nummeret hennes!
- Jeg kan ikke bare be om et nummer. - Heldigvis for deg... kan jeg det.
Ring henne neste gang du er i Miami.
- Jeg kan ikke dra til Miami. - Hvorfor ikke?
- Fordi det er... - Hva da? For moro?
Ingen har dødd av det.
- Hva driver du med? - Spiser en småkake. Jeg er sulten.
Du kan ikke ta alt du vil. Moren min driver dette stedet.
Det er kø. Jeg orker ikke kø.
Kent, jeg trodde du var i Metropolis og lekte detektiv.
- Overlater det til myndighetene. - Ville aldri funnet ham uansett.
- Chloe, dette er Bart. Han er fra... - Framtida.
Jeg løp tilbake i tiden for å si at vi fortsatt er forelsket om 100 år.
- Bart... - Hva er yndlingsblomsten din?
Tulipaner.
- Hvordan klarte du det der? - Magi.
Vil du se litt mer?
Clark.
Kutt ut.
Faren din ringte. Er det der raneren?
- Ja, han heter Bart Allen. - Hva gjør han her?
- Han er ensom og vil være venner. - Bra, snakk litt fornuft til ham.
- Jeg prøver. - Lex leter etter deg.
Han ba deg komme innom huset hans.
Jeg tror ikke jeg skal la Bart være alene.
Jeg tror ikke at han legger merke til at du er borte.
Jeg kjøpte denne fra en samler i St. Petersburg.
Det krevde mye vodka og en liten formue, men det var verdt det.
Pent.
Se nøyere etter i margen.
Tegn som ligner kawatche-symbolene i hulen.
Ingen har tilbrakt mer tid der enn du.
Har du noen anelse om hva de betyr?
Nei. Jeg trodde ikke du var interessert i sånt lenger.
Jo, jeg er bare ikke besatt.
Det er derfor jeg ikke skjuler dette for deg.
Jeg håper vi kan løse dette mysteriet sammen.
Det vil jeg gjerne.
Så hva er det for noe?
Den siste intakte siden av et manuskript fra 1300-tallet.
Den viser storfyrst Donskojs seier over fienden Mamai ved Kulikovo.
Sagnet sier at dette var det eneste som prydet Rasputins klostercelle.
Han trodde denne siden viste veien til ufattelig makt.
Rasputin stirret på den dagevis i strekk.
Han ønsket å avsløre dens hemmeligheter.
- Den er utrolig. - Ikke gjør det.
Jeg har et avansert alarmsystem som beskytter den.
Jeg beholder den her hjemme noen dager før jeg legger den i hvelvet.
Beklager, jeg har en avtale. Kom innom i morgen, så setter vi i gang.
- Kjenner du Lex Luthor? - Hva gjør du her?
Chloe sa nei. Synd for henne.
- Har du sett alt han har her? - Var du der inne?
Ja, jeg tok en kjapp rundtur. Slapp av, han får aldri vite det.
- Du må komme deg vekk. - Clark?
Hvem snakker du til?
- Pappa! - Hei, du kom akkurat i tide.
Mor jobber sent, så jeg så for meg en kveld for gutta.
- Snakke om kampen vi gikk glipp av. - Jeg så noe hos Lex.
Det var et manuskript med kryptonske symboler.
Kryptonske symboler? Kunne du lese dem?
Det sto "se dypere".
Jeg brukte røntgensynet og så et kart under overflaten.
Et kart til hva da?
Det har noe å gjøre med det Jor-El sendte meg mot.
- La dette ligge, Clark. - Nei, pappa...
Du sa du ville ha et normalt siste år.
Hvordan passer Jor-Els korstog med det?
Det gjør ikke det. Men Bart har fått meg til å se at jeg ikke er normal.
Jeg må kanskje slutte å flykte fra den jeg er.
Den du er, er en gutt på 17 år.
Slå deg ned.
Alderen min har ikke noe å si.
Det Jor-El ville ha tak i, er veldig farlig.
Spesielt i feil hender, og det er det bare jeg kan som avverge.
Ved å stjele manuskriptet fra Lex?
Nei, han vet ikke hva han har. Jeg må inn og ta en nærmere titt.
Ikke gjør det, han kan se deg.
Jeg er ute igjen før han vet at jeg er der.
Kåken til Lex er bare genial!
Fyren har minst 20 biler! Det er ingen som blir så rike på ærlig vis.
Jeg må visst få ut fingeren, for sånn vil jeg også bo.
Bart, jeg må ordne noe.
- Kan jeg være med? - Det er personlig. Vi sees etterpå.
"Speed" går på Mann's Chinese Theatre. Keanu er rå i den rollen.
- Vil du gå? - Ja, men ikke si noe til faren min.
Clark.
Det har vært kult å henge sammen med en som meg.
Jeg har noe til deg, som takk for alt.
En MP3-spiller, så du kan laste ned alle yndlingssangene dine.
Hvor fant du denne?
Den er til deg. Det har vel ikke noe å si hvor jeg fant den.
Du har ikke lært noe. Du kan ikke stjele alt du vil.
- Hvorfor ikke? - Det fins lover.
For normale folk.
Og hvorfor ser du på evnene dine som en forbannelse?
De er en gave!
- Og jeg vil bruke dem. - Ja, men hjelp folk, ikke skad dem.
Hvem skader jeg? Den butikken har forsikring!
- Det gjør det ikke riktig. - Samme, det.
Jeg blir ikke her og hører på prekenen.
Skal du bare løpe din vei? Det løser ikke problemene dine.
Jeg løper ikke min vei. Jeg løper mot et mål.
Jeg skal få alt jeg har drømt om, uansett hva det koster.
Jeg trodde vi var like, men jeg tok feil.
Du er overhodet ikke som meg.
- Bart! - Ikke rør deg!
Clark?
Hva pokker driver du med?
Vil du forklare hva som skjedde her?
Jeg kom bare for å hilse på. Plutselig gikk alarmen.
Det er litt sent å komme på besøk.
Jeg burde ha ringt, men jeg regnet med at du var våken.
Så du ingen andre da du kom inn?
Nei, jeg så ingen.
Så du vet ikke hvem som gjorde dette?
Nei, det vet jeg ikke.
Jeg tror deg.
Jeg vet at en ekte venn aldri ville løyet for meg.
Jeg går og lar deg ordne opp i dette.
Jeg skal fortelle deg en hemmelighet: Jeg er ikke særlig bekymret.
Du sa at den siden er verd en formue.
Det er den.
Og det er ikke mange helere som kan kjøpe en slik artikkel.
Det er sikkert noen i pengenød som vil peke meg i riktig retning.
Tror du det vil fungere?
Slapp av. Tyven vil finne ut at han aldri kan løpe fra Lex Luthor.
Det vil jeg også, men jeg kan ikke.
Jeg har fortsatt masse jobb å gjøre.
Jeg er hjemme så snart jeg kan, mer kan jeg ikke love.
- Så sent du jobber. - Det tar aldri slutt.
Jeg skjønner ikke hvordan du fikk tid ved siden av skolen.
Det var ikke lett. Men jeg satt ikke så sent hver eneste kveld.
Det er lettere å gjøre dette her enn hjemme.
Er alt i orden, Mrs. Kent?
Jonathan tror jeg bare tok denne jobben for å spe på inntekten.
Jeg elsker ham så høyt.
Men etter alt som er skjedd...
Den eneste tiden jeg ikke er redd for å miste ham, er når jeg jobber.
Men hvis du er her hele tiden, får du ikke se ham uansett.
Er ikke det nesten som om du har mistet ham allerede?
En sommer i Paris har virkelig gjort deg skarp.
- Takk for at du minte meg på det. - På hva da?
At det er lettere å takle frykt hvis man deler den med en man elsker.
Ja, hvis det er slik du vil ordne det, så gjerne for meg.
- På tide. - Jeg hadde noe å ordne.
Når du blir voksen vil du skjønne hvordan menn gjør forretninger.
Er dette voksent nok for deg?
Det er en begynnelse.
Mr. Luthor, jeg har noe som tilhører deg.
Er dette forbryteren du advarte meg mot?
Glem ham. La oss snakke om finnerlønna.
Han er bare en guttunge. La ham gå.
Nei. Du aner ikke hva dette misfosteret er i stand til.
Jeg ville vært mer bekymret for politiet.
Hva har du gjort?
Om fem minutter er det fullt av politifolk her.
Greit. Da får vi være raske.
Tony...
Se hva du har gjort nå, gutt!
La oss se om du er raskere enn en kule!
Du bør komme deg vekk!
Tror du fortsatt at det du gjør, ikke skader noen?
Lex!
Jeg beklager, Clark.
- Dette forandrer ingenting. - Du forstår ikke. Den dreper meg.
- Du er ingen morder! - Du vet ikke hvem jeg er!
Jo, det gjør jeg.
Jeg så at du reddet faren min. Jeg har sett det gode i deg.
Du må slutte å flykte, ellers vil du ende opp alene.
Og det vil du ikke, det vet jeg.
Jeg vet det fordi på bunnen er vi to like.
Jeg skulle ønske at det var sant, Clark.
Du aner ikke hvor Bart kan være?
Jeg ble hos Lex til jeg hørte sirener, så løp jeg etter Bart.
Men da kunne han vært hvor som helst.
- Mulig det er like greit. - Pappa...
Jeg vet du vil hjelpe ham. Men du kan ikke tvinge folk til å forandre seg.
Han er bare annerledes. Og han innrømmer det.
Å godta evnene, og misbruke dem, er to helt forskjellige ting.
Jeg vet det. Men av og til skulle jeg ønske jeg var mer lik ham.
Er så oppsatt på å skjule den jeg er, at jeg føler meg som to personer.
Tro det eller ei, men mange normale mennesker har det på samme måten.
Alle har hemmeligheter. Dine er bare større enn de fleste andres.
- Jeg drar bort til Lex. - Vil du ta bilen?
Nei, jeg vil strekke litt på beina.
Hei, jeg trodde du skulle være på jobb i hele dag.
Det er fordelen med å være sjef.
Jeg forfremmet Linda sånn at jeg kunne-
- tilbringe litt tid sammen med en kjekk bonde.
Heldigvis for deg står det en slik og svetter i oppkjørselen din nå.
Kanskje jeg burde hente vannslangen og litt såpe.
- Jeg har virkelig savnet deg. - I like måte.
Fantastisk.
Da Clark fant hulene, skjønte jeg ikke hvorfor han ble så besatt.
Han holdt ting hemmelig for meg, for han var redd for hva jeg ville si.
Jeg vil ikke ha det sånn. Være redd hele tida.
Det trenger du ikke, ikke sammen med meg.
Ok.
- Husker du kirken vi dro til i Paris? - Ja, jeg gikk for å ordne bursdagen.
Etter at du gikk, så jeg noe rart på graven.
Det var symboler gravert inn i steinen, som disse her i hulen.
Hvordan kan det være mulig?
Jeg vet ikke.
Da jeg tok på dem, kom det et blendende lys. Og smerte.
Det neste jeg husker, er at du vekket meg da du banket på.
Og da hadde jeg denne.
Vent nå litt, påstår du-
- at symbolene på en død grevinnes grav, ga deg en tatovering?
Jeg vet det høres rart ut.
- Hvorfor tror du jeg ikke sa noe? - Det var derfor du dro fra Paris.
Jeg måtte komme tilbake hit.
Finne ut hvorfor jeg mangler tolv timer av livet mitt.
Men jeg fant bare enda flere spørsmål.
Det samme som du har. Hva betyr det symbolet?
Jeg vet ikke.
Jason, jeg vet ikke hva som skjer med meg!
Uansett hva det er, så finner vi ut av det sammen.
Clark, godt å se deg på et normalt tidspunkt.
Jeg ville bare se hvordan du har det. Jeg hørte du hadde trøbbel.
- Rykter sprer seg raskt. - Sånn er det å bo i en småby.
- Hva skjedde? - Jeg ble overmodig og fikk juling.
Jeg vet faktisk ikke hvorfor jeg fortsatt lever.
- Noen passer visst på deg. - På flere måter enn én.
- Hvordan fant du den igjen? - Jeg gjorde ikke det.
Den lå her da jeg ble utskrevet. Tyven må ha ombestemt seg.
Han må vel det.
Vi kan studere den senere, akkurat nå har jeg hodepine.
Jeg er glad du føler deg bedre.
Clark?
Jeg fikk noen eksperter til å granske siden så snart jeg fikk den tilbake.
Vet du hva de oppdaget?
At jeg betalte for mye for den.
Takk for at du stakk innom.
Du er elendig til å tegne. Hold deg til heltegreiene.
Levere tilbake en uvurderlig kunstskatt, mener du?
- Så mye penger vil sinke meg. - Flaks for deg at jeg fant deg.
Hvordan klarte du det? Er du synsk, også?
Hadde det enda vært så vel.
Jeg var nede i slummen og sa at jeg hadde tusen slike å selge.
Noen folk viste meg til Hanison.
Så du hentet fram den kriminelle i deg.
- Hva skal du gjøre nå? - Vet ikke.
Det er en stor verden. Jeg skal se meg litt rundt.
Se om det er flere som oss. Starte en klubb eller et forbund eller noe.
- Du kan bli med meg, vet du. - Eller du kan bli her.
Du har et godt liv, Clark. Men det er ikke mitt.
Jeg har ingen grunn til å bli her.
Du har meg.
Takk for at du er en venn.
Sikker på at jeg ikke kan overtale deg?
Vet du hva?
Hvis du tar meg igjen...
...skal jeg tenke på saken.