Hva hører du på?
Yndlingssangen min.
Hva heter du?
Har det noe å si?
Romrydding.
Mr. Luthor har ingen kommentar. Ikke si noe.
Jeg sier jo at klienten min ikke har noen kommentar.
Milliardær Lex Luthor ble i dag sluppet fri mot kausjon.
Men han er eneste mistenkte i det bestialske drapet-
- på en ung kvinne som ennå ikke er identifisert.
Hvordan endte du opp naken med ei død jente du ikke kjenner?
- Jeg drepte henne ikke. - Hva så?
Jeg skal få deg frikjent, ikke bevise at du er uskyldig. Men vær ærlig:
- Drakk du i går kveld? - Ja. På festen og på hotellet.
- Vi drakk champagne. - Kan du ha blitt dopet?
- Det ville ikke vært første gang. - Det vil vise seg på blodprøven.
I mellomtiden må du prøve å huske alt du kan om den jenta.
Jeg kan ikke.
Hun hadde en rosa MP3-spiller. Vi hørte på den sammen.
Den sto ikke oppført på lista. Hadde hun den på hotellet?
Corinne? Det er statsadvokaten.
Takk, jeg kommer straks.
Du blir her. Det er et mediesirkus. Du skal si noe idiotisk.
- Du er litt skarp i kanten. - Er ikke her for å holde deg i hånda.
Vil du ha en klem, så ring moren din.
- Lex. - Clark.
- Du så spissrotgangen min på tv? - Hvordan går det med deg?
Ikke så bra, faktisk. Jeg håper du er her som en venn.
Bare si at du ikke gjorde dette.
Jeg møtte ei jente på operaen.
Vi gikk til et hotell. Jeg drepte henne ikke.
Hvem var hun?
- Jeg vet ikke. - Og likevel lå du med henne?
Det er sånt som aldri skjer. Man møter noen og glemmer alt annet.
Det er jeg skyldig i, men jeg er ingen morder.
- Faren min la denne fellen. - Han er i fengsel.
Tror du virkelig det betyr noe?
Gå hjem, Clark. Du vil ikke bli innblandet i dette.
Jeg skal sove kun en kort stund.
Grevinne Margaret Isobel Theroux.
Du har praktisert de mørkeste kunster. Hekseri.
Jeg dømmer deg til å brenne i helvetes ild.
Du har forrådt meg, Isobel. Nå må du dø.
Clark, takk for at du kom. Det er godt å se deg.
Hvordan går det med Lex? Han nekter å snakke med meg.
Han tror du har lagt en felle for ham. Har du det?
- Nei. - Hvorfor skulle jeg tro deg?
Du har ingen grunn til det.
Hør på meg. Jeg var syk, Clark.
Leversykdommen min var dødelig.
Men noe skjedde. Jeg kan ikke forklare det.
Jeg våknet på gulvet. Det var et fangeopprør.
Det føltes som om...
...en annen slags energi hadde vært inni meg.
Noe sterkt.
Og godt. Jeg var forandret.
Og leveren min var helbredet.
- Hva var det? - Jeg vet ikke.
Jeg vet bare at det var et mirakel.
Jeg kunne se mørket.
Den destruktive kraften som alltid hadde vært inni meg.
Jeg ser det samme i Lex nå.
- Jeg må hjelpe ham, Clark. - Tror du han gjorde det?
Nei. Dette var et sjalusidrap.
Eller en omhyggelig konstruert felle. Hadde jenta en bil?
Lex sa de kjørte til hotellet i Ferrarien hans.
De vil lete etter bilen hennes, men ikke finne den.
Lex har vaner. Han ville bedt henne kjøre sin egen bil til hotellet.
Slik at han kunne dra om morgenen uten å måtte kjøre henne hjem.
Jenta hadde brunt hår, ikke sant?
Hun minte ham om Lillian. Det var moren hans.
- Du må hjelpe ham, Clark. - Hvis jeg finner bilen...
Ta med alt du finner, til meg. Jeg kan hjelpe deg.
Jeg skal se hvor dette fører.
- Men jeg stoler ikke på deg. - Jeg vet det.
Men du kommer tilbake. Ikke sant?
- Dumme maskin! - Jeg tror den bet meg en gang.
Ja, den krever en nennsom hånd.
Går det bra? Du ser litt blek ut.
Jeg hadde en sprø drøm. Jeg klarer ikke å riste den av meg.
Forresten, du har en gjest.
Er hun her for å møte meg?
- Unnskyld meg... - Lana!
Så godt endelig å møte deg. Du er vakker.
- Unnskyld, kjenner jeg deg? - Jeg er Jasons mor.
- Beklager, overrasket jeg deg? - Nei.
Jo, lite grann.
Jeg visste bare ikke at han ventet deg.
Han gjør ikke det.
- Kan vi sette oss? - Selvsagt. Vil du ha litt te?
Nei takk.
Jeg vet det høres snobbete ut, men jeg drikker ikke te fra et krus.
- Er det fælt av meg? - Selvsagt ikke.
Hvordan har han det? Jeg har ikke snakket med ham siden han dro.
Han svarer ikke i telefonen. Jeg tror han tror at jeg er sint.
Er du ikke det?
- Jeg vil bare se ham igjen. - Mrs. Teague, jeg...
Jeg hadde lyst til å møte deg.
Men hvis Jason ikke vil ha deg i livet sitt-
- kan ikke jeg heller det. Ikke bak ryggen på ham.
Det siste jeg ønsker, er å sette deg i en klemme.
Men bare si til ham at jeg er her. Jeg bor på Smallville Inn.
- Si at jeg vil snakke med ham. - Selvsagt.
Takk.
Det er pussig. Da du møtte meg, virket det som du kjente meg igjen.
Hvordan kan det være mulig?
Farvel, Lana. Du må komme og besøke meg i Metropolis.
Du er så vakker.
Nå skjønner jeg hvorfor han måtte komme til deg.
- Hvor har du vært i hele dag? - Jeg besøkte Lionel i fengselet.
Hvorfor det? Avtjener du samfunnstjeneste?
Dette høres sprøtt ut, men Lionel ga meg et spor i Lex' sak.
Han sa jeg kunne finne jentas bil på hotellet, og det gjorde jeg.
Se her. Det var 22 biler som ble registrert etter kl. 22 den kvelden.
Alle bortsett fra tre tilhørte gjester, og to av dem var fulle menn.
- Da er det én igjen. - Men jeg finner ikke navn og adresse.
For en bombe. La meg prøve.
Så rart at politiet ikke sjekker dette.
Selvsagt ikke, de tror at Lex er skyldig.
Kan ikke dette være et falskt spor?
Plutselig blir Lionel som Hannibal Lecter og gir deg masse spor...
Jeg tror ikke det.
Jeg kan ikke forklare det, men jeg tror Lionel har forandret seg.
- Hva om han kan hjelpe? - Han er en manipulator.
Du kan ikke stole på ham. Og Lex er i gode hender.
Corinne Harper er advokaten hans. De kaller henne Barracudaen.
Det han trenger, er en god pressetalsmann. Har du sett dette?
Politiet har avhørt 13 kvinner som har ligget med Lex det siste året.
Hva er det?
Lex fortalte meg at dette var noe som aldri skjedde med ham.
- Trodde du på ham? - Jeg må tro på noen.
Der er det.
Eve Andrews. 28 år. Bor i Metropolis.
Lex, hva gjør du?
Redder skinnet mitt. Hva pokker gjør du her?
Du må hjelpe meg. Vær så snill.
Du brant beviser! Det er ikke sånt uskyldige gjør!
Tenk deg om, Clark.
Hvis jeg drepte henne, hvorfor la jeg meg til å sove der?
- Det gir ikke mening. - Det gjør ikke innbrudd heller.
- Vær ærlig, jeg er medskyldig nå. - Jeg ba deg ikke komme.
- Hvordan visste du hvor hun bodde? - Jeg sporet opp bilen hennes.
Ringte du politiet, også? For dette blir førstesidestoff.
- Hvorfor dro du dit? - Corinne hadde funnet adressen.
Trodde jeg kunne finne ut hvem hun var. Ante ikke hva jeg ville finne.
- Hva fant du ut? - Hun het Eve Andrews.
Og som du så, har hun vært besatt av meg en stund.
- Du kjente henne. - Bare navnet.
Og det sa hun ikke på festen, så hvordan kunne jeg vite det?
Du vet at jeg ikke gjorde dette!
Det er faren min som hevner seg.
Han vet om de besatte damene. LuthorCorp har en database.
- Eve var det perfekte offeret. - Jeg tror ikke det er faren din.
Jeg besøkte ham. Han vil hjelpe til.
Det var han som tipset deg om bilen. Du gjør akkurat som han vil.
Du kan ikke sitte på gjerdet! Min far og jeg er fiender!
Du må bestemme deg for hvem du stoler på!
- Visste han ikke hvordan hun så ut? - Han sa han aldri hadde sett henne.
Han løy om alle de kvinnene. Tror du han gjorde det?
Han virker ikke akkurat uskyldsren.
Men det er noe merkelig med denne saken. Se her.
Jeg trodde advokaten satt på dette materialet.
Ja, men jeg kjenner folk på bunnen, og de jobber for tips.
Se her. Ser du?
Hun har på seg to diamantøredobber.
Nå spoler vi forbi all den ekle klininga.
Til rett før de går ut av heisen og ut i korridoren.
- Hun har mistet en øredobb. - Og den døde jenta hadde to.
- Enten fant hun den igjen, eller... - Lex var med to ulike kvinner.
Takk, Shannon.
Det var assistenten min.
Blodprøven din var negativ. Det var ingen stoffer i den.
Testen ble manipulert. Det er slett ikke umulig for faren min.
Du lå ved siden av liket, dekket av blod.
- Og nå har de også motiv. - Fordi hun var besatt av meg?
Ja. Vet du i det hele tatt hvorfor hun var det?
Fordi du lå med henne for 18 måneder siden.
Og så sendte du et par diamantøredobber som godtgjørelse.
Hvordan kan du ha glemt henne?
- Husker ikke alltid navn eller fjes. - Og vi ser alle like ut.
Jeg var også din type, Lex. Eller har du glemt det, også?
- Det husker jeg. - Så fint for meg.
Du nyter vel å se at jeg betaler for mitt utsvevende liv.
Det er klart det er tilfredsstillende å se deg heist opp i flaggstanga.
Heldigvis er utsikten veldig god her ovenfra.
Den som gjorde dette, måtte ha lest i mappene for å vite om Eve.
Jeg trodde det var min far, men kanskje jeg tok feil.
Databasen var ditt prosjekt.
Jeg var redd vi kunne få en interessekonflikt-
men jeg trodde vi var forbi det.
Jeg tok åpenbart feil.
Jeg kan ikke lenger representere deg.
Politiet bryr seg ikke om øredobben. Og de har ikke funnet noe.
Slik er situasjonen nå.
Hvis jeg var en øredobb, så...
La oss gjenskape hendelsen. Lex hadde Eve mot denne veggen.
Kom igjen, det er i sannhetens tjeneste. Dytt meg mot veggen!
Hun hadde hånden her, og jeg tror... Han hadde hånden sin her.
Kanskje han slo av øredobben fordi han var uaktsom.
Og så dyttet hun ham mot denne veggen.
- Du store! - Bare kom inn.
Nei, vi tar trappen.
Det skjedde ingenting! Det er helt sant!
Clark?
Hva om øredobben falt ned i denne sprekken?
Jeg er glad du kom tilbake. Hvorfor har du med denne?
Jeg tror ikke Lex vil fortelle meg sannheten.
- Men du tror jeg vil det? - Du ville hjelpe. Jeg stoler på deg.
- Den tilhørte jenta Lex møtte. - Eve Andrews?
Eve Andrews hadde på seg to øredobber da hun døde.
Det er to jenter. Jenta i heisen lever fortsatt.
Men jeg vet ikke hvordan jeg skal finne henne.
Helvete rommer ikke det raseriet som en forsmådd kvinne føler.
Når jeg ville bli kvitt en kvinne, sendte jeg diamantøredobber.
Levert med bud. Ingen plagsomme farvel-scener.
Det var min signatur. Min sønn viderefører visst tradisjonen.
Jenta i heisen er en av Lex' tidligere elskerinner.
Hun er morderen.
Ok, Corinne. Jeg er her. Hvilke nye beviser ville du snakke om?
Først slutter du, og nå er du tilbake. Hva er det du vil?
- Nødnummeret. - Noen er blitt drept.
Beklager, alle linjer er opptatt. Vent på første ledige linje.
- Hva gjør du? - Hva er i veien, Lex?
Kjenner du meg ikke igjen?
Lover du å være stille?
- Velkommen hjem. - Hvordan slapp du forbi vaktene?
Jeg jobber for advokatfirmaet ditt. Jeg sa du hadde drukket-
og trengte skyss hjem.
De hjalp meg med å bære deg opp hit.
- Hvorfor hit? Hvorfor gjør du dette? - Fordi det var her det skjedde.
Det var her jeg tjente øredobbene mine. Første gang.
Du husker forleden natt, men du husker ikke første gang.
Det gjør jeg. Jeg var forlovet, men det visste du ikke.
Jeg var utro mot ham fordi jeg trodde du elsket meg.
Jeg gjorde det slutt og ringte deg. Men du ville ikke snakke med meg.
- Jeg beklager. Hadde jeg visst... - Men det gjorde du ikke.
Tre måneder senere møttes vi utenfor Corinnes kontor-
- og du kjente meg ikke igjen! Det var som det aldri hadde skjedd.
Så jeg begynte å gå gjennom filene dine.
- Jeg var visst ikke den eneste. - Eve Andrews.
Blant andre.
Men hun var helt betatt.
Jeg sa at du ville gjøre opp med henne, og hun dro til hotellet.
Så la jeg noe i champagnen din etter at vi hadde elsket.
- Rart at blodprøven ikke viste det. - Du tuklet med testen.
Jeg byttet bare resultatene.
- Det var du som ringte politiet. - Du skulle bli tatt der.
Men det ble du ikke. Så her er vi nå.
Hei. Hva er i veien? Du har ikke sagt noe i hele kveld.
Snakk med meg.
Jeg møtte moren din.
Hvor?
Her. Hun sa at du ikke ringte henne tilbake, så hun kom til meg.
Hun bor på Smallville Inn. Hun vil at du skal komme dit.
- Hvorfor sa du det ikke før? - Jeg vet ikke.
Jeg vil ikke være den som går med beskjeder mellom dere.
Det ville jeg aldri bedt deg om.
Hun hadde ikke rett til å komme hit.
Jeg beklager.
- Hun virket bekymret. - Det gjorde hun sikkert.
Hun virket sikkert trist og sønderknust.
Men det er hun ikke. Hun er manipulerende.
Hele livet mitt har hun prøvd å kontrollere meg.
Var det noe mer?
Jeg drømte om henne. Jeg mener, jeg drømte om Isobel.
Hun ble brent levende. Og plutselig var moren din der.
Det er ikke helt uvanlig å drømme om en man nettopp har møtt.
Jeg drømte om henne før jeg møtte henne.
- Der er det, slik han sa. - Hvordan får de serienumre så små?
Med laser. Alle diamanthandlerne gjør det, i tilfelle tyveri.
Utrolig at Lionel ringte den gamle gullsmeden sin og sendte fakturaene.
- Få tallene. - 722DJS3970.
Her, ja. To diamantøredobber. Veldig dyre!
- Sendt med bud til Shannon Bell. - Hvor har jeg det navnet fra?
Hun jobber i Lex' advokatfirma.
- Vi må advare ham. - Jeg ringer politiet.
Du kunne unngått alt dette, Lex.
Det eneste du hadde trengt å gjøre, var å gjenkjenne meg ved operaen.
Bare si: "Hei, Shannon. Godt å se deg."
Men det gjorde du ikke. Jeg hadde på meg øredobbene du hadde kjøpt.
Vi hadde sex igjen, og fortsatt kjente du meg ikke igjen!
Jeg hadde et liv, Lex.
Jeg hadde en forlovede.
Du ødela livet mitt, og du visste ikke engang hvem jeg var!
Og du gjør dette hele tiden.
Det må ta slutt.
Jeg er glad Lex ble frikjent, men du burde kommet til oss.
Jeg ville hjelpe. Så måtte jeg finne ut om jeg stolte på ham.
- Hva kom du fram til? - Jeg vet ikke.
Måten han behandlet de kvinnene på...
Jeg har sett en ny side av Lex.
Hvordan kan man være likegyldig til at man sårer dem?
Han lever bare som han har lært.
Det er noe mer dere bør vite om. Jeg gikk og snakket med Lionel.
Han hjalp Lex. Jeg hadde ikke klart det uten ham.
Clark, du vet hvor farlig den mannen er.
Jeg tror han har forandret seg. Og leveren hans er blitt frisk.
Jeg trodde han var døende.
Jeg tror noe i meg helbredet ham.
- Vet Lionel om dette? - Nei. Han tror det er et mirakel.
Det er det.
Jeg tror virkelig han har forandret seg. Jeg så det i øynene hans.
Jeg tror ikke Lionel kan forandre seg. Og ikke Lex heller.
Det må vi bare godta.
Jeg hører at du hjalp til med å renvaske meg.
Utrolig hvor mye innflytelse du har herfra.
Jeg styrte Clark i riktig retning, det er alt.
- Du tror fortsatt det var mitt verk? - Nei.
- Men du vil ha noe i gjengjeld? - Ja.
- Ja, det gjør jeg. - Jeg vil ikke hjelpe deg ut.
Du forstår ikke. Jeg vet at jeg fortjener å være her.
Jeg har ingen andre enn meg selv å skylde på.
Jeg føler meg raus i dag. Så la oss si at jeg tror på det.
Hva er det du vil?
Jeg vil være faren din, Lex. Hvis du vil la meg være det.
Du har fått tilbake helsen, far.
Ikke vent deg enda et mirakel.
Jeg ville si takk. Og at jeg beklager.
- Jeg vet at du bare ville hjelpe meg. - Hvor lenge skal dette fortsette?
Jeg vet ikke.
Hva vil du at jeg skal si?
Jeg vil ikke at du skal si noe. Jeg vil at du skal forandre deg.
Jeg vet ikke om jeg kan.
Du bryr deg visst bare om deg selv.
Det er en hel side av deg jeg ikke kjenner.
Hva mer er det jeg ikke vet?
At hver eneste dag lurer jeg på hvorfor jeg fortsetter.
Hvorfor jeg gjør de tingene jeg gjør.
Shannon var kanskje gal, men hun hadde rett.
Jeg var råtten mot de kvinnene, Clark.
Folk døde, og jeg kunne hindret det. Jeg skjønner det nå.
Det er en begynnelse.
Vet du, det var et øyeblikk da ilden beveget seg mot meg-
- at jeg tenkte: "Bra! Det vil spare verden for mye smerte."
Men så sloknet brannen. Og hun lå på gulvet.
Og plutselig hadde jeg fått en ny sjanse.
De siste dagene har faren din vært mer ærlig mot meg enn du.
Jeg avskydde den følelsen.
Det føltes som om vi var fiender.
Ikke gi meg opp riktig ennå.
Hva gjør du her, mor?
Jeg vet du ikke vil snakke med meg, Jason.
Men jeg har rett til å møte min egen sønn.
- Du kom ikke for å møte meg. - Jeg må da få møte kjæresten din.
Det er måten du gjør det på! Jeg vil ikke la deg gjøre det denne gangen!
- Jeg kommer til deg når jeg er klar. - Og når er det?
Jeg vet ikke. Men du kan ikke komme hit igjen.
Du skal vite at jeg er glad du er lykkelig.
Lana er en fortryllende pike.
Jeg forstår at du flyttet hit for hennes skyld. Hun er... unik.
Jeg visste at du ville møte en som henne en dag.
Møtte jeg henne ved en tilfeldighet, eller ikke?
Det er klart du gjorde det! Hvordan kunne du ellers møtt henne?
Jeg venter på å høre fra deg.