- Lana? - Jeg håpet du var våken.
Er alt i orden?
Det gjelder Jason.
Jeg tror jeg har gjort en alvorlig feil.
Jason?
Jeg tror ikke jeg er den du bør snakke med.
Jo, du er akkurat den jeg må snakke med.
Jeg har tenkt over det. Hvordan vi møttes. Hvordan han fulgte meg hit.
Jeg tror alt Jason har fortalt meg, er løgn.
Jeg lurer på om han hadde en annen grunn til å komme hit.
- Hva da? - Jeg vet ikke.
Men han begynner å skremme meg.
Ikke vær redd. Jeg vil aldri la noe skje med deg.
Jeg vet det. Og jeg har skjønt én ting.
Jeg burde aldri gitt opp forholdet vårt.
Jeg kan prøve å lyve for meg selv, men jeg har alltid villet ha deg.
Jeg visste at jeg ikke kunne stole på deg.
Har du ikke såret henne nok allerede?
Jason!
Clark kan ikke beskytte deg mot meg. Ingen kan det.
Jason!
Noen må ringe ambulanse!
Jason, kan du høre meg?
Hei. Hvordan går det med ham?
Legene vet ikke.
Pulsen er altfor høy, og de får ikke ned blodtrykket.
Det var litt rart for en som er bevisstløs.
De sier han utviser tegn på panikk. Som om han har mareritt.
Hva skjedde?
Han kom innom Talon for å hente meg til lunsj.
- Jeg løp opp for å hente en jakke. - Og..?
Så hørte jeg et brak. Og det er det.
Han er i god form.
Men legene sier at hvis ikke pulsen går ned, kan han få infarkt.
- De må ha en anelse om hva dette er. - Jeg skulle ønske jeg visste noe.
Men han leste i hele dag før han kom.
Jeg så ham ikke før han lå på gulvet i Talon.
Si fra hvis det er noe vi kan gjøre.
De trenger forsikringsbeviset hans.
Det ligger hos meg, kunne dere hente det?
- Jeg vil ikke gå fra ham. - Greit.
Ikke for å leke Dr. Phil, men bør du ikke innrømme at de er sammen?
- Jeg er kommet over det. - Ja.
Det burde jeg skjønt av det stive blikket ditt.
Jeg kunne trengt litt tid til å venne meg til det.
Du var forelsket. Det er ikke noe man bare venner seg av med.
Da jeg fikk vite det, var de allerede i et... seriøst forhold.
Alle holder ting hemmelig. Jeg trenger ikke å fortelle deg det.
Jeg tror ikke du skal gå gjennom sakene hans.
Jeg tar sjansen. Vi kan følge sporet etter Jason de siste par dagene.
Jason var i et møte hos LuthorCorp i morges.
- Hvorfor sa ikke Lana noe? - Kanskje hun ikke visste det.
- Det er helt dødt her. - Ja, pappa jobbet her før.
Det burde vært fullt av folk her nå.
- Hvor tror du alle sammen er? - Jeg vet ikke.
Men mens du snakker med Lex, gir jeg meg selv en liten omvisning.
Clark?
- Hvordan i helvete kom du inn hit? - Porten var åpen.
- Vaktene dine er litt sløve. - Dette området er avsperret.
Dette tar bare et øyeblikk.
Jeg trenger noen til å eskortere en gjest.
Beklager. Jeg kom nettopp fra Metropolis og har masse å gjøre.
- Møtte du ikke Jason i morges. - Nei, han møtte personalsjefen min.
- Skal du gi ham en jobb? - Bare noen tips.
Jeg hadde dårlig samvittighet for at jeg fikk ham sparket.
- Rart at han sa det til deg. - Han gjorde ikke det.
Jason er bevisstløs. En form for nevrologisk skade.
- Vet de hva som skjedde? - Nei.
Personalsjefen var den siste som snakket med ham.
Jeg skal finne ham. Men det kan være mange grunner.
Det kan også være mange grunner til at fabrikken er forlatt.
Jeg skal be en spesialist fra Metropolis om å se på ham.
Si til Lana at jeg gjør alt jeg kan for ham.
Jeg har ventet på deg, Chloe.
- Mamma? - Du kan ikke unnslippe.
Ingen av kvinnene i familien vår har gjort det.
Med alle våre sikkerhetstiltak, hvordan kan en lab eksplodere?
Det er vanskelig å forutsi hvordan stoffene reagerer med meteorstein.
Vi gjør alt vi kan. Da alarmen gikk, forseglet vi rommet.
Alt personell er satt i karantene, og vi prøver å reparere rørene.
- Lekker bakteriene fortsatt ut? - Bare i det rommet.
Når situasjonen er under kontroll, skal prosjektet avsluttes.
Mr. Luthor, din far utarbeidet denne kontrakten med det militære.
Vi kan tjene mye på dette stoffet.
Og hva er markedet for et stoff som fremkaller folks verste mareritt?
Vi kan sette fienden ut av spill uten å bruke vold. Statistikk viser...
Det er ikke statistikk som ligger i de sengene, men mine ansatte!
- Og de er ikke de eneste. - Hva mener du?
En som var her i morges, ligger på sykehuset.
- Er han smittsom? - Nei.
Bakterien kan ikke smitte, den må pustes inn direkte.
Da slipper vi å tilkalle Senteret for smittekontroll.
Hvordan går det med motgiften?
Denne klarner når temperaturen er oppe i 1000 grader kelvin.
- Da kan vi teste den. - Når skjer det?
Om fem timer.
Åtte andre lider av det samme som Jason og Chloe.
Har de ikke funnet noen fellesnevner?
- Var ikke begge to på LuthorCorp? - Men ikke alle ofrene var det.
Det slår til helt tilfeldig. Umulig å forutsi hvem som vil rammes.
Det høres smittsomt ut. Noe i lufta eller vannet?
Kanskje vi kan finne noe i en miljørapport.
- Lana? - Kom inn.
- Jeg visste ikke hvor jeg skulle gå. - Clark fortalte om Jason.
- Er det skjedd noe? - En av de andre har dødd.
Vet legene noe om hva som foregår?
Det er grenser for hvor lenge man kan ha panikk før hjertet gir opp.
Jeg kan ikke bare sitte der og se på at Chloe og Jason dør!
Jeg vil hjelpe til.
Jeg håper jeg ikke har revet deg bort fra forsamlingen din.
Jeg forstår kynismen din, men jeg er virkelig en ny mann.
Eller bare en smart en.
Helt siden du hevdet at du ble frelst...
- ...har ingen prøvd å drepe deg. - Jeg prøver bare å hjelpe andre.
Hva er livet mitt verdt, om jeg ikke prøver å rettlede andre syndere?
Lede dem bort fra umoral, mistro og grådighet.
- Jeg er redd du må bytte menighet. - Hva mener du?
Dommen mot deg er blitt omgjort.
Anken min kommer ikke opp før om flere måneder. Det er umulig.
Du ville blitt overrasket over hva som er mulig i rettssystemet vårt.
Jeg gjorde alt for å slå systemet. Ansatte verdens beste advokater.
Jeg bestakk alle fra rettsbetjenten til presidenten.
Og jeg ble fortalt at jeg aldri ville få se verden utenfor igjen.
- Du bør ikke fortelle meg slikt. - Jo, jeg er skyldig.
Ikke i den forbrytelsen jeg ble fengslet for, men...
...i mange andre forbrytelser som jeg burde blitt dømt for.
Det er her jeg hører hjemme. Her kan jeg utrette mest godt.
Vil du bli i fengselet?
Ja, det gjør jeg. Jeg har funnet...
...min misjon her i livet.
I motsetning til hva du kanskje tror-
- er ikke dette et hotell der man kan sjekke ut og inn som man selv vil.
Noen fikk deg satt fri. Vær takknemlig.
Men hvem kunne gjort det?
Åpenbart en som er mektigere enn du.
Så snart papirarbeidet er gjort, er du en fri mann.
Jason var i byen klokken ni.
Vi har satellittbilder for hver time, og himmelen var skyfri.
- Kan det bli litt mer nøyaktig? - Jeg skal prøve.
Hvorfor sa ikke Jason at han var i et møte i LuthorCorp?
Det kan ha vært hardt for stoltheten å få hjelp av Lex.
Kanskje det er det alt dette handler om.
Jeg har følt at han ikke har fortalt meg alt.
Han trodde kanskje du ville se ned på ham for det.
Tror du virkelig at jeg er så overflatisk?
Det vil nok ta en stund før han kjenner deg like godt som jeg.
- Se på det der. - Skyen dukket plutselig opp.
Og den er borte fem minutter senere.
- Den dekket tre km. - Hvordan kunne den dukke opp slik?
Kanskje det er et utslipp eller røyk.
- Chloes hus er midt i. - Det er LuthorCorp, også.
Mamma!
Pappa!
Jason!
Lana.
De vil alle forlate deg. Og du kan ikke gjøre noe med saken.
Lana!
Jeg kan ikke holde ham! Kom bort hit!
Vi har aldri prøvd denne motgiften.
Jeg ber deg om å prøve den på et forsøksdyr først.
En av mine ansatte holder på å dø. Ser du noen annen mulighet?
Nei, jeg gjør ikke det. Men husk at dette er som en vaksine.
Den inneholder spor av smittekilden.
Mener du at han vil bli verre før han blir bedre?
Hvis den i det hele tatt fungerer.
Du kan ikke gå inn! Vi må holde smittefaren på et absolutt minimum!
Jeg er ansvarlig for fabrikken og for de ansatte. Jeg blir med deg.
Dr. Scanlan, du har en pasient ved navn Teague?
Jeg er opptatt. Vi følger med på Mr. Teague og alle de andre.
De andre? Har disse menneskene de samme symptomene?
Dessverre. Vi aner ikke hva dette er for noe.
Det er et syntetisk toksin.
En tank eksploderte på fabrikken min.
Vi trodde vi var trygge, men det må ha sluppet ut i atmosfæren.
- Det er mulig de ble smittet da. - Og dette sier du først nå?
- Jeg ringer Smittekontrollen. - De kan ikke gjøre noe.
- Men vi produserer en motgift nå. - Hvor nær er dere?
Første forsøk mislyktes, men vi løser det snart.
- Det er for sent for det. - Jeg trenger en lege!
Visste du om dette da jeg snakket med deg tidligere?
Jeg visste ikke at noen utenfor LuthorCorp var smittet.
Hva er dette stoffet for noe?
Nå skjønner jeg alt.
Lana, hjelp meg.
Meteorskuren. Du kom samme dag.
Hvordan kunne jeg være så dum?
Meteorskuren er grunnen til at jeg er her.
Jeg er fra en planet som heter Krypton.
Jeg ville si det til deg, men jeg trodde ikke at du ville godta meg.
Er du ikke engang et menneske?
Vær så snill. Jeg blir syk av det der.
Foreldrene mine er døde på grunn av deg. Jeg får aldri se dem igjen.
Du drepte foreldrene mine.
Mamma!
- Clark? - Hvor er foreldrene mine?
De er ikke her. Du er den første som har våknet, sett deg ned.
Nei, jeg føler meg helt fin.
Pappa?
Mamma!
Mamma?
Lex! Det er snart ikke mer tid igjen.
- Hvordan slapp du inn her? - Det er i orden!
- Du lå på sykehuset, hva skjedde? - Foreldrene mine er der nå.
De vil alle dø om du ikke gjør noe!
Hva foreslår du at jeg skal gjøre?
Bruk meg.
Jeg vil at du skal bruke meg.
Jeg våknet av meg selv. Kanskje det er noe i meg som kan hjelpe.
- Jeg gir dere noen prøver. - Selv om du er immun...
...så vil slike prøver ta måneder og år å analysere!
Han har rett. Vi har en ny motgift å teste om noen timer.
- Vi har ikke tid. - Den må varmes opp til 1000 kelvin!
- Denne gangen tester vi den først. - Tiden renner ut for oss!
Se på dem. Skal du avgjøre hvem som skal få injeksjonen?
Hvem det enn blir, er det mulig at vedkommende dør.
Mr. Luthor, nei!
- Clark? - Gudskjelov at det fungerte.
Du kommer til å bli frisk.
Det burde jeg ha skjønt.
Clark?
- Er noe i veien? - Nei.
Men det vil gå en stund før jeg kan gå inn her-
- uten å se dere ligge bevisstløse på gulvet.
Takk for at du ryddet opp her.
Noen hadde knust lampen. Det må ha vært litt av et mareritt.
- Og det gikk nesten i oppfyllelse. - Du avslørte nesten hemmeligheten.
- Hvem vet hva de ville gjort? - Jeg så ingen annen utvei.
I det siste har jeg tenkt at jeg kan fortelle noen sannheten om meg.
Men nå skjønner jeg at jeg ikke kan det.
Spesielt ikke for Lana.
Jeg vet at du gjerne vil dele hemmeligheten din med henne.
Så langt som vi har vokst fra hverandre...
Så tenker jeg på det hver dag.
Jeg håper ikke vår frykt har kommet i veien for deg.
Jeg håper du ikke vil angre på at du ikke har sagt noe til dine nærmeste.
Det er jo en sjanse for at Lana ville forstå.
Det er det. Men hva om hun ikke gjør det?
Clark, jeg vet ikke om det er Lana.
Men jeg er sikker på at du vil møte en du kan fortelle alt.
Kinesisk omelett til unnsetning!
Så hvis jeg hadde ventet på pekinganda, ville du vært borte?
Nei, jeg ville vært her og lurt på hva jeg skulle si.
Jeg skjønner ikke.
Er det pga. av din mor? Du har vært annerledes siden jeg møtte henne.
Nei, jeg har vært annerledes siden jeg kom hit.
Før ville jeg aldri tryglet Lex om en jobb jeg ikke ville ha.
Og jeg var for flau til å si noe til deg.
Du er aldri flau overfor meg.
Nettopp.
Jeg liker ikke den personen jeg er i ferd med å bli.
Vil ikke være her til du forakter meg like mye som jeg forakter meg selv.
Det er ikke derfor du drar.
Det jeg lærte av å være sammen med Clark, var å se når noen lyver.
Jason, bare fortell meg sannheten.
Vær forsiktig.
Ingen kommentar fra LuthorCorp. Vi opplever vårt verste mareritt-
- og ikke tegn til en rettssak. Det er som om alle glemmer hele saken!
Hva er det?
Jeg har sett deg opphisset før, men dette er mer enn vanlig.
Det er fordi jeg er redd.
Jeg fant moren min, Clark.
Jøss, det er kjempebra!
Jeg har lett i årevis, og plutselig fant jeg et spor.
Det viser seg at hun ikke egentlig var savnet, for å si det sånn.
Hun er på et psykiatrisk sykehus.
Jeg er lei for det.
Og det verste er at det er arvelig!
Jeg har lært at man ikke trenger å bli som foreldrene sine.
Takk.
Dagens spørsmål er: Hva er Clark Kents verste mareritt?
Da jeg våknet opp...
...så var alle jeg kjente, borte.
Jeg var helt alene.
Skulle ønske jeg kunne si at jeg alltid vil stille opp for deg.
Men jeg vet ikke om jeg kan holde et sånt løfte.
Du var den eneste som våknet. Og ikke bare fordi du spiser vitaminer.
Du trenger ikke å fortelle meg noe.
Jeg vet jeg lovte at jeg skulle slutte å snoke.
Men de siste månedene har jeg holdt på mammas hemmelighet.
Og jeg har aldri følt meg mer ensom.
Rart når folk tror de kjenner deg, men ikke aner hva du gjennomgår.
Jeg ville ikke likt å leve hele livet mitt sånn.
Men når man betror seg til noen, forsvinner den følelsen fort.
Hvis du ikke kan si det til din beste venn, hvem kan du da si det til?
Ikke sant, Clark?