SANKT MORITZ, SCHWEIZ
Vem ringer kl. 03.00?
- Jag antar att det är viktigt... - Det är jag, Lois.
Var är du, Lucy?
Jag tänker hälsa på, syrran, men du behöver inte möta mig.
- Vänta, Lucy... - Det blir kul att ses. Hej då.
Ni är väl hungriga? Det finns mycket mat.
Du behöver inte anstränga dig, Lois.
- Låt mig hjälpa till med äggen. - Nej, sätt er och ta det lugnt.
Ni låter ju mig bo här, så detta är det minsta jag kan göra.
- Jag är inte så hungrig. - Frukost är dagens viktigaste mål.
Bacon?
Jag blir nog aldrig gourmetkock, men i köket gör jag minst skada.
Jag kanske kan stryka?
- Vad är det med dig, Lois? - Vad menar du?
Du lagar frukost och erbjuder dig att hjälpa till... Du har nåt på hjärtat.
- Nej, jag är bara snäll. - Är du snällare svälter vi ihjäl.
Han har rätt, mrs Kent.
Ni har redan varit så snälla mot mig.
Därför tar det emot att be om en tjänst.
- Lois? Är det nån hemma? - Hej, sötnos. Vad heter du?
- Hej. - Jag är så glad att se dig.
Det här är min syster Lucy. Får hon stanna här några dagar?
Det kom lite hastigt, men jag har skollov. Jag kan sova i ladan.
- Lois kan sova i ladan. - Det behöver ingen göra.
Du får gärna stanna och bo med Lois.
Vi går upp och gör i ordning.
Dig har Lois hållit tyst om, Lucy.
- Det finns inte mycket att säga. - Jodå.
Hon har högsta betyg i skolan, pratar tre språk flytande-
- Alla bra skolor vill ha henne. - Imponerande.
Var gick det galet med Lois?
Man vänjer sig vid Clarks charm, precis som hans klädsmak.
- Hur ska jag kunna återgälda allt? - Berätta några pinsamheter om Lois.
Visst är han rolig?
Nu måste jag gå och duscha bort fyra tidszoner.
Är allt verkligen som det ska, Lucy?
Tillsammans med dig är allt perfekt.
Du fuskade på sista sträckan. Jag slog dig.
Jag trodde inte att jag kunde lura dig med en kyss.
- Herregud... - Vänta lite...
- Saknas nåt? - Jag vet inte.
Mina smycken är kvar och plånboken är orörd.
- Om inga värdesaker saknas... - Stenen.
- Vem kände mer till den? - Ingen aning.
Ingen såg mig ta den i Kina.
- Lex eller Lionel kanske kom på det. - Eller Clark.
Han har ju en hemlig sida, sa du.
Jag struntar i vem som tog stenen. Jag vill bara glömma den.
Det här är ingen dröm man vaknar ur. Det är verkligt.
- Vi måste hitta stenen. - Nej.
Vårt förhållande handlar mer om att jaga konstföremål än om oss.
Det är inget förhållande.
Minns du när vårt största problem var att kyssas ifred?
- Jag gillade att stå bakom läktaren. - Kan vi inte fortsätta så?
Vi behöver inte oroa oss för inbrott, konstföremål och familjen Luthor.
Och Clark Kent.
Du har rätt.
Den som tog stenen kan behålla den.
Då kan vi koncentrera oss på viktigare saker - på oss.
- Du är väl törstig? - Vad har du gjort?
Jag ville hjälpa till och mjölkade.
Jag tillbringade vårlovet på en gård i Schweiz.
- Det hade du inte behövt. - Ska jag bo här bör jag hjälpa till.
- Hörde du, Lois? - Sa du något?
Byt om. Jag ska till jobbet.
- När började du jobba? - Idag. Jag hjälper till på Talon.
Chloe blir din guide, men det finns inte mycket att se.
Så här långt verkar det lovande.
Ta inte åt dig. Hon går på flickskola och har inte sett pojkar på månader.
Sen Lucy kom till stan har du varit surare än normalt.
- Är du inte glad att se henne? - Jovisst.
Systrar kan man älska utan att gilla dem.
Gillar du inte din syster?
Det är hon som inte gillar mig, men jag förstår henne.
Du må vara lite kärv, men det finns värre systrar än du.
Tack för den rungande bekräftelsen.
När mamma dog blev pappa ensam med två tjejer.
Som alla goda ledare inrättade han en befälsordning.
- Han var min chef... - ...och du var Lucys chef.
Det fördjupade syskonrivaliteten.
Jag såg till att hon åt, kom till skolan och gjorde sina läxor.
- Du blev hennes mor. - Ja, men jag var oförberedd.
Jag gav henne råd som: "Kysser du pojkar blir du gravid."
Hon hade nog fler sysslor än de flesta.
Var det därför hon valde internatskola?
I vår familj hade man inget val. Man måste följa generalens order.
- Det låter tufft. - Lucy kom ändå lindrigt undan.
Jag menar inte att hon inte förtjänar det-
- men jag var avundsjuk för att hon kom hemifrån.
Jag måste börja jobba. Din mamma lär vara en slavdrivare.
En kaffe latte med sojakaffe utan skum och en blåbärsmuffins.
- Vart tog vanligt svart kaffe vägen? - Två Lane under samma tak?
Varmvattnet är slut, tvättmaskinen går jämt och telefonen är upptagen.
Ärligt talat är det trevligt. Ensamheten är borta.
Jag hatar lugn och ro.
Är det Lois med brickan?
- Ja, det är rena gratisshowen. - Bekantar ni er?
Ja, Lucy har många talanger, som violinist i "Zürich Youth Orchestra".
- Det är bara en hobby. - Knappast, de har gott rykte.
- Det här är... - ...Lex Luthor. Jag har läst om dig.
Dina idéer om framtida företagsamhet är intressanta.
Då skulle du höra mig spela piano.
Det vore kul att spela med en seriös musiker.
Skit också!
Jag går och hjälper henne.
Vem är killen som stirrar på dig?
Var är den, Luthor?
- Berätta vad du är ute efter. - Det vet du mycket väl.
Jag fick kartan för att jag skulle hamna i Kina och hitta stenen.
Allt var planerat.
Om jag varit så förutseende behövde jag inte konstföremålen.
Tala om var stenen är annars går det illa.
Förutom att anklaga mig hotar du mig också.
- Du bröt dig in och letade runt. - Inbrott är inte min stil.
Din skatt är inte här. Du får leta någon annanstans.
Ge mig stenen eller övertyga mig om din oskuld.
Du stormar in och anklagar mig för ett klumpigt inbrott.
Är det här någon slags uttänkt avledningsmanöver?
Vänd inte det här emot mig.
Vi vet båda att inget är starkare än kärleken mellan mor och son.
Det håller säkert miss Lane med om.
- Är stöld en av dina talanger? - Jag betalar tillbaka.
- Jag är ingen brottsling. - Det håller jag inte med om.
Jag förstår bara inte varför, Lucy?
Vet du hur det känns att vara annorlunda än alla andra?
- Jag tror det. - Alla i skolan är stenrika.
Jag måste försöka vara och bete mig som dem.
Det låter dyrt, men måste du stjäla för att passa in?
Mina kreditkort är övertrasserade.
Jag gick till en klubbägare som lånar ut pengar såna som jag.
- En ockrare? - Ja, det heter nåt annat på tyska.
Då var det han som stirrade på dig.
- Hur mycket är du skyldig? - 50 000 dollar.
- Det mesta är ockerränta. - Vi får ringa din far.
Nej, generalen tror att jag är den perfekta dottern.
- Vi måste berätta för Lois. - Jag vill inte göra henne besviken.
Din syster förstår säkert.
Alla har inte en familj som du.
Var snäll och säg inget.
Det bästa är nog om jag försvinner ett tag.
Vänta, Lucy.
Det är bättre att du stannar här och håller en låg profil.
Jag kanske kan hjälpa dig?
Markus Becker är utkastare i Zürich med ett långt straffregister.
Klubben är en fasad för människor man inte bör låna pengar av.
- Hon måste berätta för Lois. - Det behövs inte.
Jag förstod att hon inte kom för min skull.
Om killen bråkar tänker jag prata med honom.
Kom ihåg att han inte är skolans bråkstake.
Hon sitter i klistret, men jag vet nån som kan hjälpa till.
- Bravo, Lucy. - Lane den yngre är rena virtuosen.
Det är visst mycket vi inte vet om Lane den yngre.
- Du skulle ju inte säga nåt, Clark. - Jag vill hjälpa dig.
Lucy har visst berättat om pengarna.
Vilka pengar?
Jag klarar mig bra utan allmosor.
Apropå pengar... Hur tänkte du betala tillbaka?
- Genom att spela i gathörnen? - Jag teg av en anledning.
- Jag vill slippa skvallra. - Försök inte spela mamma.
- Lämna henne utanför. - Lugna nu, mina damer.
Lucy är skyldig någon 50 000 dollar. Nu är han i Smallville.
Hur kommer det sig att du går till en ockrare, Lucy?
Det är en lång historia, men jag bad inte om er hjälp.
- Jag är vuxen och löser det. - 50 000 dollar är mycket pengar.
- Det är mitt problem. - Berätta hur det gick till?
Jag kan handskas med såna människor.
Obligationer kan inte spåras. De är inga amatörer.
- Du ger aldrig efter för utpressare. - Jag har träffat på dem tidigare.
- Känner du Markus Becker? - Han jobbar för ett syndikat.
De hindrar mig från att köpa ett hotell Zürich.
- Såhär kommer åt dem. - Är Lucy bara en spelbricka?
Nej, jag har mina skäl att hjälpa henne.
Jag ska träffa Becker vid ett övergivet lager.
- Ta inga risker, Lex. - Ingen blir skadad.
Jag ger dem väskan med GPS-sändaren, så de kan spåras.
- Han ville träffa mig ensam. - Nej.
Det kan han glömma. Jag åker dit ensam.
100 lax, kromade fälgar och 13 högtalare istället för baksäte?
- Jag växlar. - Är vi framme?
- Säger du alltid så i bilar? - Han blir inte glad om vi är sena.
- Honom ska man inte reta. - Lugn, vi är nästan framme.
Fan också...
- Kan du köra ifrån dem? - Jag löser det.
Sitt kvar.
Jag förstår att ni måste fylla er kvot av fortkörningsböter.
- Kan vi snabba på? - Håll händerna över huvudet.
- Förlåt? - Upp med händerna.
- Det måste vara ett misstag. - Håll tyst.
Hämta obligationerna, mr Luthor.
- Herregud... - Bara lugn.
Bra försök. Lägg dem i säcken.
Tack... och godnatt.
Du vill väl inte att Lucy ska bli enda barnet?
- Jag lovar att vi inte har kontanter. - Var är Markus Becker?
Honom känner jag inte.
- Lex! - Han har tjejerna, Clark.
- Släpp ut oss. - Glöm det. Det är helt kört.
Sakta i backarna. Jag brukar lösa knipor du försätter oss i.
- Jag kommer på nåt. - Vi är inte inlåsta i matsalen.
Eller vilse på cykel i Bangkok.
Jag förstår inte. Du fick ju pengar. Åk hem till schweizerostarna nu.
Luthors källa är bara öppnad. Jag tänker bli rik.
- Håller du oss gisslan? - Tyst, Lucy.
Släpp henne. Du behöver inte oss båda.
Visst gör jag det. Två Lane höjer värdet på potten.
Världen behöver henne mer än den behöver mig.
Det är hon som har en framtid om hon bara kunde uppföra sig.
- Ät nu, tjejer. - Generöst. Nu slipper vi svälta.
Den med klistermärket är utan tomater.
Lucy... Hur visste han att du inte gillar tomater?
- Lucy Lane har blåst oss. - Det var ingen dålig anklagelse.
Allt var uppgjort. Det fanns inget lager.
Bara Lucy kände till GPS-sändaren. Becker undvek väskan som pesten.
- Ett proffs som Becker är försiktig. - De har en plan.
Hon "råkade" väcka mig, så jag skulle avslöja henne.
Snyfthistorien om skolan skulle få mig att tycka synd om henne-
så jag skulle be dig om pengarna.
- Hon lurade oss. - Men varför fördes Lois bort?
- Varför kidnappa sin egen syster? - Syskonrivalitet går djupt.
Becker på linje ett, mr Luthor.
Lägg 500 000 dollar i obligationer-
- i långtradaren på väg 54 norr om Cherry Hill.
Det går inte.
Clark?
Jag svär att det inte skulle bli såhär.
Vem spöade Michael Hoover när han bråkade med dig?
Vem lät dig ligga och snarka i min säng varje natt när mamma dött?
- Förlåt, Lois. - Det räcker inte.
Hur kan man bli kriminell med dina förutsättningar?
- Ingen är mer perfekt än du. - Det var det generalen ville.
Jag bara spelade med. Från första skoldagen ville jag bara åka hem.
- Varför sa du aldrig det? - Hur då?
Han stod ju inte ut med mig.
- Han ville bara ha dig. - Vad pratar du om?
- Han skickade mig till internatskola. - För att du är intelligent.
Du förtjänar bästa tänkbara utbildning.
Tro vad du vill, men jag har alltid avundats dig.
Mig?
Jag släpades runt jorden som en gammal väska.
- Du hade nåt jag aldrig haft. - Vad då?
Pappa.
Lucy... Ingen av oss har någonsin haft nån pappa.
- Ledsen att jag drog in dig, Lois. - Vi har suttit i värre knipor.
Stanna nu.
- Hur mår du? - Jag åker aldrig utan bälte igen.
- Vad ska du göra med min syster? - Hon överlämnas till myndigheterna.
Förlåt.
Lucy!
- Har du hittat Lucy, Lex? - Nej, bara bilen minus pengarna.
Jag vet att Lois känner sig dum efter allt som hänt.
Jag kom inte för pengarna. Att ha Becker i häktet är värt mer.
Köpet i Zürich... Det var bra att någon fick ut nåt av affären.
- Hur mår Lois? - Jag vet inte.
Hon har inte sagt nåt på hela dan.
Varför skulle Lucy rymma? Lois är ju hennes familj.
Att de har samma blod gör dem inte till en familj.
Se bara på oss, Clark. Jag är nåt min far avlat fram.
Han behövde en arvinge, men dina föräldrar fick dig av kärlek.
Jag skulle gärna ha en sån familj.
- Lois och Lucy borde vara vänner. - Det kanske de blir.
Men det får de bestämma. Ta inte på dig skulden.
Lex...
- Saknar du syskon ibland? - Förr gjorde jag det.
Men sen mötte jag dig. Du står mig närmare än en bror.
Har du hämtat dig från orkanen Lucy?
- Fortsätter hon så blir hon skadad. - Hemligheter skapar alltid problem.
Är det svårast att bevara hemligheten eller vara ovetande?
Har du pratat med Lois? Hon sitter inomhus och tog det hårt.
Lois har alltid velat skydda sin lillasyster.
Även om man försöker kan man inte rädda alla.
Men du försöker ändå. Eller hur, Clark?
Du har missförstått "personlig sfär", pappa.
En av dina anställda hälsade på mig.
- Var det ett officiellt ärende? - Våra ärenden är avslutade.
Det var Jason Teague.
Han sa att jag tagit nåt som inte var mitt - stöld.
Det är knappast första gången.
Kanske det, men anklagelserna var falska.
Med tanke på vad som saknades ville jag nästan vara skyldig.
- Vad var det? - Det vet du. Det var du som tog den.
- Spelar du spel, så använd kortlek. - Låt oss prata om det.
Du lejer nån att leta efter konstskatter i Kina.
Han hittar den, men behåller den, så du måste stjäla tillbaka den.
- Du gör häleri till en konstform. - Hittade Jason Teague stenen?
Du är antingen världens bästa lurendrejare-
eller helt otroligt naiv.
Godmiddag, Lex.
Var inte teleskop för töntar och förföljare?
Min människokännedom är ju bevisligen dålig.
Vill du köra ut mig förstår jag det.
Jag ville bara säga att det står mat i ugnen, om du är hungrig.
- Tack. - Hur mår du?
- Jag pratade med generalen nyss. - Därav skrikandet?
Han är väldigt besviken att jag lät detta hända.
Jag är "familjens svaga länk".
Det var tråkigt.
Nej, det är frigörande att be en general att dra åt helvete.
Jag trodde att jag visste var jag hade min syster, men...
Det visade sig att jag inte känner henne alls.
Om hon ringer imorgon skulle du ändå hjälpa henne.
Ja... hon är ju min syster.
Jag tycker inte att Lucy är så farlig.
Du är otrolig, Smallville. Du tror gott om folk som kör över dig.
- Det är nog därför vi är vänner. - Är vi vänner nu?
Jag säger inget om inte du gör det.
Översättning: Carl Widegren www.sdimedia.com