Er problemet løst, dr. Sinclair?
Ja, mr Luthor. Simuleringerne er lykkedes.
Øger man den termiske stabilitet med 98%, elimineres forureningen.
- Var det nok at tænde for varmen? - Så enkelt er det ikke.
Meteorstenens opbygning er unik. Temperaturen var svær at beregne.
Jeg håber, De løser det, for så gør jeg et stort indtryk på verden.
Deres bankkonto tager vel heller ikke skade.
Indled sekvens.
Termisk sekvens indledt.
Øger den termiske output med 70%.
- Kom nu... - Optimal termisk reaktion nær.
Åbner prøveeksemplaret for bestråling.
Testfrøene udsættes for stråling.
90%. Optagelsesniveauet er det forventede.
Uregelmæssig molekylær stimulation i frøene.
95%. 98... Den afsatte effekt er opnået.
Den molekylæle aktivitet er overskredet. Niveauerne stiger!
- Niveauerne er overskredet! - Hvad foregår der?
- Luk ned for det. - Jeg forsøger!
Ud herfra!
Er du uskadt?
Det her kalder jeg en fiasko. Vi tager på hospitalet, dr. Sinclair.
- Alt vel, Lex? - Clark... Jeg har det fint.
- Hvordan vidste du, jeg var her? - Vi hørte om en eksplosion.
- Hvad skete der? - Vi udførte et eksperiment.
- Og det gik ikke så godt. - Nej, men det var risikoen værd.
Det var det sikkert for LuthorCorps slutresultat.
Følg med til laboratoriet, så kan I se, hvad vi lavede.
I vil virkelig kunne lide det her.
Kom...
Vent, Clark. Jeg køber ikke det, Luthor siger -
- så jeg vil tale med dr. Sinclair.
Fint, så ser jeg på laboratoriet.
Uanset hvad han siger, ender LuthorCorps eksperimenter skidt.
Det ser ud, som om det gør ondt.
- Hvad skete der? - Jeg håbede, du vidste det.
Der indtraf en eksplosion.
Husker du, om der skete noget usædvanligt efter ulykken?
- Som hvad da? - Så du to af mig?
Eksplosionen forårsagede en separation.
En deling på det molekylære niveau.
Men jeg så mig selv, doktor.
- Jeg så en Lex Luthor til. - Du godeste...
Kan man stoppe det? Kan de to forenes igen?
Mine noter er på laboratoriet.
Hvis jeg havde dem, kunne jeg måske ændre det.
Jeg henter noterne på laboratoriet.
I mellemtiden...
Få noget hvile.
Lex?
- Er du ikke på laboratoriet? - Jeg ville se til doktoren.
- Har han det okay? - Han føler intet som helst.
- Jeg ville gerne tale med ham. - Han sover nu.
Kom tilbage senere, når han føler sig mere i live.
- Akutlæge til 213! - Pas på!
Hjertestop. Defibrillator. 200. Væk!
- Ingen reaktion. - 250. Væk!
Handlede eksperimentet om havebrug?
Nej, det handler om fremtiden.
De her vokser i almindeligt sand, og nogle få dråber vand er nok.
Far ville slippe for at bekymre sig om høsten.
Gør den landede på middagsbordet.
Smag.
Det er vokset fra bestrålede frø.
- Det smager... - Råddent? Det arbejder vi på.
Vi har fjernet plantens svage gener, og den trives.
Men processen rammer frugten.
Var det det, I var i færd med, da det eksploderede?
Dr. Sinclair ville forhøje temperaturen.
- Men meteorstenen blev ustabil. - Arbejder I med dem igen?
Hvis jeg finder en løsning, vil LutherCorp kunne stoppe sult.
Jeg håber, dr. Sinclairs noter forklare, hvad der gik galt.
- Alt vel, Clark? - Ja...
Det æble var ikke godt... Jeg venter udenfor.
Jeg har ikke glemt det, Lex. Jeg er jo ikke velkommen her -
- men jeg hørte om ulykken, så jeg ville se til dig.
Jeg har det fint, far. Tak for omtanken.
Jeg er taknemmelig for, du er i et stykke.
- Undskyld, jeg trængte mig på. - Far?
Afholder du stadig det velgørenhedsselskab?
Ja. Det er en interessant udfordring -
- at lokke de gavmilde til salat og kylling med ingefær.
Hjælper det, hvis chefen for LutherCorp kommer?
- Er det sandt? Vil du det? - På en betingelse.
Det hele skal afholdes på LuthorCorp Plaza i Metropolis.
Jeg vil endda kontakte de gavmilde, der er modvillige.
- Det er meget generøst af dig. - Du må have påvirket mig.
Jeg tvivlede på din pludselige velgørenhedsiver -
- men jeg ser, hvor lykkelig du bliver af at hjælpe.
Jeg er stolt af dig, far.
Tak, Lex.
Jeg er virkelig taknemmelig... for alt.
Forbløffende arbejde, ikke? Hej, mig.
Mød dit sande jeg.
Du kan da løbe frit om.
- Hvem er du? - Det har jeg længe villet vide.
Husker du, da vi var her sidst?
Vi måtte ikke lege her, men jeg insisterede.
Døren blæste i og låste mig inde. Ingen kunne høre mig.
Du var bange.
Et angst, skælvende barn.
- Jeg hadede dig for det. - Herregud, du er mig.
Nej, Lex. Jeg er så meget mere.
- Eksplosionen... - ...befriede mig fra din svaghed.
Endelig kan jeg begive mig ud på min sande skæbne.
Ja, kom nu! Du klarer det.
Stop mig! Kom nu!
Du skuffer mig. Som altid...
- Hvorfor dræber du mig ikke? - Intet ville gøre mig lykkeligere.
Desværre ved jeg ikke, hvad der så sker.
Er vi stadig forbundet? Ophører jeg med at eksistere, når du dør?
Den risiko vil jeg ikke løbe.
- Du kan ikke holde mig her? - Hvorfor ikke?
Ingen hørte skrigene, da vi var små. Ingen kan køre dine nu.
Det er præcis som i vores yndlingsbog af Dumas.
Ludvig XIV spærrer sin tvilling inde og tvinger ham til at leve...
- ...med en jernmaske. - Nej.
De fleste tror, Ludvig ville skjule broderens sande identitet.
Men han kunne ikke holde ud at se en så bleg kopi af sin storhed.
Nej... Nej!
Jeg trives med at være konge.
Nu vil jeg vise verden, hvem den rigtige Lex Luthor er.
- Chloe! - Du er sløv af en quarterback.
- Tidligere... Hvad er så vigtigt? - Dr. Sinclair.
- Sagde han noget om eksplosionen? - Det kunne han ikke.
- Han er død. - Hvad skete der?
Hjertestop på trods af, at han ikke haft hjerteproblemer før.
- Lex må have det at vide. - Det ved han allerede.
Jeg rendte på ham på vej ud fra Sinclairs stue.
Det var, da du var taget på laboratoriet.
Chloe, jeg var sammen med Lex. Vi var på laboratoriet sammen.
Det var samtidig med, at jeg talte med Lex.
- Det er umuligt. - Ikke i Smallville. Det ved du da.
Du har set så mange uhyrligheder.
- Hvordan ser tidslinien ud? - Der er et overvågningssystem.
Det har jeg ikke hacket ind i tidligere.
- Det vil tage noget tid. - Ring, hvis du finder noget.
Lex? Hvad laver du her?
Jeg hørte på mobilen, at du ville se mig.
- Låste du dig bare ind? - Det var forkert af mig.
- Vil du have, jeg skal gå? - Nej, men du overraskede mig.
Jeg har overrasket mange.
- Hvad kan jeg gøre for mis Lang? - Jeg ville tale om Jason.
Jaså, han...
Jeg sætter pris på alt det, du har fortalt om Jason og hans mor...
- Men tror du virkelig... - Jeg synes...
Jeg synes, du fortjener bedre.
Du fortjener at være sammen med nogen, der ser, hvor speciel du er.
Hvad laver du, Lex?
Det, jeg altid har haft lyst til.
- Jeg elsker, når de gør modstand. - Forsvind ud af min lejlighed!
Hvis det er sådan, du vil have det? Jeg lukker i øvrigt Talon.
- Hvad? Det kan du ikke gøre! - Det tror jeg nu nok.
- Jeg bor her. Hvor tager jeg hen? - Det er op til dig.
Du kan leve som en dronning med mig. Eller ryge ud med skraldet.
Tænk over det.
Det vil jeg gøre.
Hvad fanden er det, du laver, Lex?
Griber øjeblikket, far.
Præcis som du har lært mig. Samme tid i morgen.
- Hvad har jeg nu gjort forkert? - Du ville holde indsamlingen.
Og så aflyser du det. Hvorfor det?
"At hjælpe dem, der ikke vil hjælpe sig selv er spild af tid."
- Sagde Lionel Luthor ikke sådan? - Mennesker forandres, Lex.
Nej, det gør de ikke. De bliver bare svage.
Godt...
Du får din velgørenhedsfest. Jeg bidrager med en stor sum.
Og hvad skal jeg så gøre til gengæld for denne sum?
Jeg vil have, du beviser, du er værd at være min far.
- Jeg er bare nysgerrig. - Jeg vil ikke fægte... Stop!
Er din forvandling til en eksemplarisk mand ægte?
Stop så, Lex. Stop nu!
Kan du svare på det spørgsmål?
Hvordan ser du ud indvendig?
Er der noget, der vender og drejer sig i dit indre, der vil ud?
Jeg vidste, du var derinde et sted, far.
Du skulle være blevet i fængslet. Du var i sikkerhed der.
Lana?
- Er alt i orden? - Ja.
Nej... Vidste du, at Lex vil lukke Talon?
- Nej. Hvem har sagt det? - Han har.
- Han sagde ingen ting i aftes. - Han var hjemme hos mig.
Han var som et helt andet menneske.
Tror du, han er blevet psykotisk igen?
Det er mere kompliceret end som så.
Det er det altid.
Man tror, man kender nogen, men de har sider, man aldrig ser...
...før det er for sent.
- Du har set mine værste sider. - Og dine bedste.
Lana...
Hallo?
Jeg har overvågningsfotos af Lex og mig uden for dr. Sinclairs stue -
- og af dig og Lex, da I forlader hospitalet.
- Hvad siger tidskoderne? - De er identiske.
Vores yndlingsmilliardær lider af personlighedsspaltning.
Tak.
Lex!
Jeg må tale med dig. Det er vigtigt.
Jeg har altid tid til en ven. Hvad er det?
- Hvad talte vi om i aftes? - Vi talte om meget.
Om fremtiden. Om hvordan man kan forandre verden -
- og gøre den til et bedre sted.
Og så blev du syg. Du sagde, det var æblet.
Ja, det stemmer.
- Hvad sker der, Clark? - Jeg ville vide, hvem jeg talte med.
Hvad?
Dr. Sinclair er død, Lex. Nogen har dræbt ham.
- Hvem kunne finde på det? - Du kunne.
I hvert fald en, der ligner dig.
- Hvor har du de billeder fra? - Fra overvågningskameraerne.
Chloe så dig samtidig med, du var sammen med mig.
- Hvordan er det muligt? - Noget skete ved eksplosionen.
Mener du, at den anden Lex er en kopi?
Han blev skilt ud fra dig.
Jeg sammensætter et sikkerhedsteam.
Hvordan ved jeg, det er dig?
Vi kan prøve et hemmeligt håndtryk. Du kender mig jo efter alle de år.
Alt er min skyld. Men jeg vil gøre en ende på det i aften.
Tak. De sikkerhedsansvarlige forsøger at få det under kontrol.
- Kan vi hjælpe? - Undskyld.
Hallo? Jeg kommer nu... Det her kan være det, jeg håbede på.
Bare rolig... Det er snart overstået.
Hold øje med mine sikkerhedsfolk.
- Hvad laver du? - Roder i andre folks ting.
- Lex er straks tilbage. - Hvordan ved du, det var ham?
Jeg kender da min egen kammerat.
Hvor mange gange har han gjort noget i smug?
Folk viser ikke alle sider for deres kære.
- Nogle gange har man intet valg. - Jo, man må stole på folk.
Ellers bliver man meget ensom.
Clark? Clark!
Hvad har du fundet?
Situationen er under kontrol.
Chloe... Chloe?
- Du burde tage på hospitalet. - Det gik ikke godt for Sinclair.
Jeg har det fint! Men hvordan kunne jeg overleve, at himlen faldt ned.
Fatter du det?
Det sidste, jeg husker, var, at vi dukkede ind under laboratoriets bord.
Det beskyttede os.
- Sikken kvik tidligere quarterback. - Ikke kvik nok.
Jeg foretrækker nogle blå mærker frem for...
Du er der altid, når jeg har brug for det.
Jeg håber, jeg kan gøre gengæld en dag.
Det vigtigste er, at du er i sikkerhed.
Jeg kan bo med Lois på militærbasen.
Men hvis hun og generalen skal forsones, er det nok lige så farligt.
Pas på. Man ved aldrig, hvad Lex' ondskabsfulde tvilling finder på.
Jeg er på mobilen.
Hvis du ser ham, så ring til mig. Vær forsigtig.
Lex er ikke sig selv. Han er farligere, end vi troede. Tak, Lana.
Er det det, du mener? Jeg bliver såret. Jeg troede, vi var venner.
- Hvor er Lex? - Han står lige over for dig.
Nej, han ville aldrig forsøge at dræbe mig eller Chloe.
Du har nok ret. Men han har tænkt over det -
- alle de gange, du blandede dig i hans planer.
Han har aldrig turdet dræbe jer alle.
- Hvad er du? - Det ville jeg også spørge dig om.
Halvdelen af laboratoriet faldt ned på dig og miss Sullivan.
- Men her står du. - Jeg var heldig.
Vær nu ikke så beskeden. Du er meget mere end det.
Nu falder alle brikkerne på plads.
Den første dag, da du reddede mig ud af bilen i floden...
Alle de andre gange, hvor du er dukket op i sidste øjeblik.
Man skulle tro, du besad kræfter og evner, almindelige dødelige savner.
Du har løjet for mig i årevis. Men jeg kender din hemmelighed.
- Hvad snakker du om? - Hold op!
Jeg så dig efter eksplosionen. Du løftede et halvt ton som ingen ting.
Jeg burde have regnet det ud for længe siden.
Alle tegnene var der. Vores venskab forblindede mig.
Men den faktor er ikke længere aktuel.
Hvad du end er og vil gøre, så vil jeg stoppe dig.
- Nej, vi vil gøre det sammen. - Hvad?
Tænk over det. Mit intellekt og dine kræfter...
Sammen kan vi styre verden som guder blandt mennesker.
Du er ingen gud, du er knap nok menneskelig.
Er du da det?
- Lever den ægte Lex? - Fatter du det ikke? Jeg er Lex!
- Lever han stadig?! - På en måde...
Hvem ved, hvad der sker, hvis han dør? Han er gemt af vejen.
Jeg torterer ham, når jeg keder mig.
Hvor er han? Hvor er han?!
Hvad er der i vejen, Clark? Du ser syg ud.
Præcis som på laboratoriet med mit andet jeg.
Han åbnede døren og eksponerede dig for meteorstenen.
Alle mennesker har en svaghed, uanset hvor overmenneskelige de er.
Jeg er blevet et med min skæbne. Bliv et med din.
Vi kan udforme en ny fremtid.
- Jeg går aldrig sammen med dig. - Jo.
For ellers vil alle dem, du elsker lide!
- Clark?! - Mor!
- Far! - Herregud, du bløder jo!
- Det sker vel ikke så ofte. - Lex...
Hvad laver du?
Det må jeg sige... For at bevare sådan en hemmelighed -
- må skyldes en stor evne til at skjule sandheden.
Familierne Kent og Luthor har måske noget til fælles.
Ja! Jeg kender til den grønne meteorsten og Clarks talenter.
- Hvad er du ude efter? - Deres søn og jeg vil styre verden.
Bank så lidt fornuft ind i hovedet på ham, før der sker noget.
- Som det der... - Far!
De havde ret om mig hele tiden, mr Kent.
Jeg er skurken i dramaet.
SMALLVILLES HOSPITAL
To Lex'er. Hvordan helvede gik det til?
En ulykke indtraf på LuthorCorp. Lex blev påvirket af sort kryptonit.
- Hvordan fik Lex fat i det? - Han ved intet om den.
Han kom bare til at skabe den.
Men på den måde kan jeg forene de to Lex'er...
Kopien af Lex i laden sagde, han holdt Lex i live.
- Hvis jeg bare kan finde ham... - Clark!
Lex...
Clark... Ud herfra.
- Du skal nok klare dig. - Ud herfra.
Helten kommer til undsætning!
- Hvor forudsigeligt er det? - Lad ham være.
Jeg begynder at hade lyden af min egen stemme.
Jeg gav dig chancen for at blive storslået. Og hvad gjorde du?
Glem aldrig, at du trods dine enorme kræfter blev besejret af et menneske.
Det her har måske altid være vores skæbne. Hvor trist.
Lad os se, hvad der sker med mig, hvis du dør...
Du kan ikke dræbe mig. Jeg er din drivkraft!
Jeg giver dit liv mening. Jeg er din sjæl, din ynkelige nar!
Jeg er den sande Lex Luthor!
Lex?
Lex!
Bare rolig, det er forbi nu.
Det er ikke meget at se på.
Det er bristede drømme sjældent.
Clark?
Jeg vil takke dig. Du reddede mit liv. Men ord er ikke nok.
Uden dig havde jeg været fortabt. Du er en sand ven.
Det er en skam, din anden halvdel ikke mente det.
Jeg beklager, alt det, jeg... han udsatte dig for.
- Hvor meget husker du? - Intet, egentlig.
Da vi blev delt op, blev vi to forskellige personer.
Du må hellere tale med Lana.
- Har han såret hende? - Jeg ved det ikke.
Men hun virkede oprevet.
Døm ikke dig selv for hårdt. Det var ikke dig.
Det har jeg forsøgt at finde ud af.
Skabte ulykken en ondskabsfuld Lex...
...eller er jeg sådan indvendig?
- Hej... - Hej.
Det her er mit livs mest pinefulde øjeblik.
Chloe har sat mig ind i, hvad der skete.
Gid, jeg kunne huske, hvad der skete og sige undskyld for det.
Jeg håber bare, vi kan lægge det bag os.
Bare du ikke lukker Talon og smider mig ud.
Har jeg sagt det?
Ja, ved siden af at du udtrykte visse... lyster.
Undskyld, Lana. Det var ikke mig.
Er du sikker på det?
Uanset hvad jeg føler, ville jeg aldrig risikere vores venskab.
Det ved jeg.
Jeg er virkelig ked af det.
Det er jeg også.
- Planlægger du dit næste overfald? - Din kind, far.
Det var en lærestreg, jeg er taknemmelig for.
- Hvad jeg end har gjort... - Ingen undskyldninger.
Snarere tværtimod.
Du har bevist, du er den søn, jeg ville have.
Og tak, fordi du viste mig, jeg tog fejl.
Hvad snakker du om?
Jeg afvikler stiftelsen med det samme.
Hvad?! Det kan du ikke. Velgørenhed er dit liv.
Det var bare en fjollet drøm. Jeg er vågnet op.
Man kan ikke fornægte sin sande natur. Vel, Lex?
Nej. Vi er Luthors.
Vi er Luthors.
Tekster: M. Repsvinkel www.sdimediagroup.com