Dobbelt espresso på vej.
Hvor er servitricen?
- Hvis tur er det? - Min.
Her er dine byttepenge.
Det der gjorde du ikke, vel?
- Hvad vil du have? - Tak, jeg har fået.
- Miami University? - Ja.
Jeg kan ikke se dig bytte flannelsbukserne ud med badetøfler.
Skal man starte forfra, hvorfor så ikke på stranden.
Jeg har det skidt med at forlade mine forældre.
Ja, du bliver ret svær at erstatte.
- Lois! Kan jeg få en cappuccino? - Ja, lige et øjeblik.
Åh, gud! Vi er lige blevet bestjålet.
Clark?
Hvad skete der?
Hvem er Clark?
Det må være underligt at se sit barndomshjem første gang.
Husker du noget af det? Huset? Køerne? Traktoren? Noget?
Er du sikker på, at det er her jeg bor?
Ja...
Du er for det meste derovre.
- I en lade? - Du har aldrig været normal, Clark.
Det var ment som en joke. Den faldt til jorden. Undskyld.
Clark, du bor her jo.
Nå ja...
Den... den bandt.
Jeg tror faktisk, den var låst.
Mr. Kent? Mrs. Kent?
- Hvad er der sket med døren? - Jeg...
Så kom der en vind og blæste den af.
Ved du, hvor familien Kent er?
De er i Metropolis til Mr. Kents hjerteundersøgelse. Det ved du da.
Nej, han har hukommelsestab.
- Igen? - Hvad mener du med igen?
- Denne gang har du da tøj på... - Vi må få hans forældre hjem.
Det bliver svært. Mr. Kent havde en enkeltbillet. Han holder fri lidt.
Hvad skete der?
- Jeg vågnede op i gyden med... - Chloe.
Jeg tror, han stødte ind i fuldt-dagslys-røveren.
Hvad? En tyv, der kan fjerne hukommelse?
Det kunne forklare, hvorfor jeg så sent opdagede, at kassen var tom.
- Jeg finder information om amnesi. - Lad ham blive, jeg er snart prof.
Men du må klare dig med jordnøddesmør og syltetøj.
Klarer du dig?
- Sig, at hun ikke er min slægtning. - Du bor sammen med hende.
Clark.
Ved du hvad? Jeg tager ham over til laden og ser om, det hjælper.
- Okay. - Vi må tale sammen.
Hvorfor smiler du som en anden Filur-kat?
Du har fået noget fra Kansas.
Tillykke. Var det et afslag, havde de nok ikke sendt en novelle.
Vi kan se på kollegieværelserne her i weekenden.
Jason, jeg er slet ikke sikker på, at jeg vil gå på college.
Jeg har tænkt meget over det.
Over hvad? Vi har jo planlagt det et helt år.
Lana, det er den eneste mulighed for at lægge de sidste måneder bag os.
- Det bliver som Paris igen. - Nej...
Jason, sidste sommer var fantastisk. Men vi må se det i øjnene.
Vi har ikke kunnet genskabe den følelse.
Ikke efter stenene, din mor og alle løgnene.
Hvor længe har du vidst det?
- Du må have tænkt over det længe. - Ja...
Lige siden det her blev som mit sidste forhold.
- Så det handler om Clark? - Nej, det handler om os!
Der er for mange hemmeligheder.
Jeg ønskede, at vi kunne slå en streg over fortiden.
Man får måske kun chancen for det en gang i livet.
Du fik mig til at glemme, hvad jeg var blevet.
- Hvad taler du om? - Forlad mig ikke.
Du har ingen idé om, hvor meget jeg har beskyttet dig.
Bøj den her.
- Det er metal. Det kan jeg da ikke. - Ligesom du ikke kan flå døren af?
Hvordan gjorde jeg det?
Hvorfor føler jeg, at rollerne er byttet?
Sæt dig her.
Smallville blev ramt af en meteorregn, da du var lille.
Jeg ved, at det her lyder underligt -
- men nogle af stenene havde en ikke-jordisk effekt på nogle i byen.
Min teori er, at du er en af dem.
- Ikke-jordisk? Er jeg et rumvæsen? - Nej.
Er jeg en mutant?
Ja... Men du har reddet mit liv flere gange.
Du har sådan set udnævnt dig selv til Smallvilles helt.
Jeg synes, at det er fantastisk.
Vi må have været gode venner, hvis jeg har fortalt dig alt det.
Det gjorde du faktisk ikke.
De beskyttede dig selv. Mange ville forråde dig, hvis de vidste det.
Men det ville du aldrig gøre, vel?
Aldrig.
Lois sagde, at hun stod her hele tiden.
Hvorfor ringer vi ikke til politiet?
Af samme grund som jeg ikke tog dig på hospitalet.
Vi vil ikke have, at myndighederne kender til dig.
Se, om du kan finde noget.
Chloe, ligger der noget der?
Der bagved, under måtten.
Hvordan vidste du, at den lå der?
Jeg tror, at... Jeg kan se gennem ting.
Vent, kan du se gennem ting?
- Det vidste du ikke? - Nej, og vi skal ikke sprede rygtet.
Det der har jeg tænkt over.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg lod mit liv styre af, hvad andre tænkte.
Desværre er ikke alle så progressive som din hukommelses-turguide.
Det er deres problem.
Jeg kan godt forstå, du er ivrig efter at komme ud i lyset.
Jeg har holdt skansen de sidste par timer, og det er ikke nemt.
Men vær sød at sove på det.
Jeg ved det, men hvordan skal nogen kunne lære mig at kende?
Jeg ved, det er svært.
Men du har nok haft gode grunde til at lade være.
Derfor må vi se at få din hukommelse igen.
Så jeg kan fortsætte med at lyve for alle?
Vent, til du har talt med dine forældre, okay?
Clark? Clark?
Spontan afbrænding... Det havde jeg ikke brug for at vide.
Hvem er det?
Det er Lana Lang.
Dit livs kærlighed.
Der lader til at være en ting, du ikke kan huske.
Jeg kom for at spørge, om du har det godt.
Men det lader til, at jeg har fået svar.
Mit liv er et tomrum. Hvordan ville du have det?
Medlidenheds-fest? Det er sjovt.
Chloe er meget beskyttende. Der er mange, jeg ikke kan stole på.
Og du ved ikke, hvem det er.
Du kan måske ikke huske spillerne, men du kan stadig spille spillet.
Og hvordan skal jeg gøre det?
Stol på dine instinkter.
Hvad siger de om mig?
At vi ikke rigtig kan lide hinanden?
Du er på rette vej. Fortsæt sådan.
- Hej, Clark. - Hej.
Jeg hørte, hvad der skete.
Undskyld. Du ved vel ikke, hvem jeg er?
Lana.
Jeg ville komme forbi senere. Jeg troede ikke, vi ville mødes.
Jeg kom for at se dig.
Chloe sagde, at vi...
Ja, det gjorde vi.
Hvad skete der?
Vær nu sød...
- Jeg vil virkelig gerne vide det. - Det vil jeg også.
Var det mig?
Det forstår jeg ikke...
Hvis jeg følte bare nær det samme som nu...
Sig det ikke. Jeg vil ikke vide det.
Jeg vil ikke vide det, for denne gang bliver det anderledes.
Denne gang?
Jeg synes ikke, vi skal tale om det lige nu.
Hvornår kan vi tale om det?
Hvordan kom han her?
Hjertet husker vist mere end hjernen.
Kom nu, kusine. Slut med dine smådepressioner.
Hej, vi har sporet kortet til Grandview Motocross Park.
Det tilhører en Kevin Grady.
Han bor her, så vi ville undersøge stedet. Kommer du med?
Kevin? Hvad laver du her?
- Jeg kunne ikke blive der. - Du er midt i din behandling.
Det virker ikke. Jeg ved, du vil holde det, jeg gjorde, hemmeligt.
Men uanset hvad de gør for, at jeg skal glemme, kender jeg sandheden.
- Kev... - Bekymr dig ikke. Jeg har penge.
Efter hvad jeg gjorde, forventer jeg ikke, at du vil se mig.
- Kevin, lad os hjælpe dig. - Det kan I ikke!
Det sted forvandlede mig til et misfoster.
- Hvad mener du? - Det her...
- Ja? - Hej.
Jeg er her for at inddrive en lille spontan gæld, din søn har stiftet.
- Det må være en fejltagelse. - Vi fandt det her ved kassen.
Det er Kevins. Vi vil bare tale med ham.
- Min søn er bortrejst. - Er han på et behandlingshjem?
Jeg så parkeringstilladelsen i forruden.
- Det er vist kun vores egen sag. - Vi må bare vide, hvad han ved.
Okay...
Ja, min søn er patient på Summerholt.
Sidste år tog jeg begge mine drenge med på jagt.
Der skete en ulykke.
Kevin ladede sit gevær og...
...jeg mistede min søn Dillon.
Det gør mig ondt, mr. Grady.
Kevin kunne ikke leve med sig selv.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre.
Vi troede, at hvis Summerholt slettede mindet -
kunne han komme videre.
Undskyld mig, jeg må finde min søn.
Det er rørende, men jeg køber den ikke helt. Jeg ser mig lidt omkring.
- Har du det godt? - Jeg kan høre nogen løbe.
Hvad? Super-evnerne fortsætter med at dukke op. Hvor er de?
På den anden side af huset.
- Han er på en motorcykel nu. - Stol på mig, Clark, løb! Løb nu!
Slotstrenden spredte sig vist ikke? Tænk, at jeg kender en milliardær...
Sjovt. Du har aldrig virket så imponeret før.
Mr. Luthor?
Lex. Vi har været dus, siden jeg næsten slog dig ihjel.
Hvor hyggeligt, men vi kom her faktisk med et formål.
Har du stadig kontakter på Summerholt?
Fyren, der gjorde dette, behandles vist for at få slettet hukommelsen.
Det lyder ikke helt utænkeligt.
Jeg forhører mig lidt rundt omkring.
Chloe, jeg vil gerne tale med Clark i enrum.
- Jeg lovede at køre ham hjem. - Det kan jeg nok klare.
Det er okay, Chloe. Du trænger til en pause.
Okay...
Clark, vær forsigtig.
Jeg tror, jeg ved, hvad der kan få din hukommelse tilbage.
- Fandt jeg de her grotter? - Vi arbejder på at løse deres gåde.
Mellem os to.
- Hvad betyder alle symbolerne? - Vi tror, de handler om dig.
Vent... Der skal være et tvehovedet uhyre herovre.
- Så du kan huske det her sted? - Nej, jeg kan genkende billederne.
Vi dokumenterede dem.
Vent... Denne væg skulle ikke være her.
- Hvad mener du? - Tegningerne viser et rum bagved.
Vi skal måske gå tilbage og kigge på billederne? Jeg kan forklare dem.
- Nej, mine forældre bliver urolige. - Selvfølgelig.
- Hallo? - Lois? Tjek mine e-mail.
- Chloe! Lois? - Clark, se det her.
Chloe bad mig hente nogle filer, hun har fra Summerholt.
- Hvordan kom hun ind? - Chloe vil gøre alt for dig...
Du behøver ikke gøre det her. Jeg lover ikke at sige det til nogen.
Jeg ved, det var en ulykke. Du gjorde det ikke med vilje.
- Kevin slog ikke sin bror ihjel. - De har givet ham nye minder.
Hvordan kan nogen lade Kevin tro, han har slået sin bror ihjel?
Nogen, der ikke kan leve med det selv.
- Jeg må finde Kevin. - Hvor vil du finde ham?
Der, hvor hans bror døde.
Vent, sagde hans far ikke, at det skete ved Autry Clearing?
Clark?
Kevin? Det er okay. Jeg kom for at tale om Summerholt.
Du er fyren fra Talon. Hvordan kan du huske mig?
Det kan jeg ikke. Du slettede hele min hukommelse.
Hele? På alle andre slettes der kun et par minutter.
Jeg er nok ikke som alle andre.
Jeg ved, det er svært, men vi må tale om ulykken.
Var det her det skete?
Heromkring...
Jeg ved, at det var heromkring.
Fortæl mig, hvad der skete den dag.
Har du nogle rigtige minder fra den dag?
Kevin, hvad er der?
Jeg er ikke sikker. Jeg har prøvet at fortrænge dem.
Eller også har nogen taget dem fra dig.
Nej, nej. Jeg ladede mit gevær. Det var lige her.
Kan du virkelig huske det, eller har nogen fortalt dig det?
Jeg gjorde det ikke.
Det var min far.
Hvordan kunne han gøre det mod mig?
Det gør mig ondt, Kevin.
Jeg forstår det ikke. Jeg røvede Talon og slettede din hukommelse.
Hvorfor hjælper du mig?
Jeg ved, hvordan det føles at miste en del af sit liv.
Jeg kan ikke hjælpe dig. Jeg kan ikke få dig ind på Summerholt.
Det kan jeg måske...
Denne fyrs søn røvede mig og slettede min vens hukommelse.
Du har bare at lukke mig ind.
Hvis du skriver dig ind, meddeler jeg, at du er her.
Hvad er det, du ikke fatter? Psykopaten holder min kusine fanget.
Ms. Lane.
De betaler dig sikkert godt, men ikke nok til at du vil sidde i fængsel.
- Var den ikke låst? - Jeg tror, den var i stykker.
Vi kan nok komme til hovedkontoret herfra.
Clark? Clark, har du det godt?
Gå i forvejen, jeg kommer.
Jeg ville ønske, jeg bare kunne slette de sidste par dage.
- Men jeg må slette meget mere. - Vær sød ikke at gøre det.
Se det som en gave.
Ved du, hvor mange oplevelser der ville være meget mindre smertefulde -
- hvis vi ikke blev tynget af minderne?
Far! Ville du lyve for mig hele mit liv?!
Slap af. Du reagerer på behandlingen.
Ingen fortryder mere end jeg.
- Hold da op... - Du gode gud...
Lois. Sherif.
Jeg bør nok ikke kalde dig Smallville længere...
Clark, hvad laver du? Skal du ikke befri hende?
Tak.
Hvordan fik du fat i de bånd, miss Sullivan?
Halløj!
Du er ham fyren fra gyden. Jeg prøvede at hive dig ud af bilen.
Det er det sidste, jeg husker før laboratoriet.
Ja, det var min skyld.
Jeg ved ikke, hvad du gjorde, men jeg føler, at jeg står i gæld til dig.
Vi står nok nærmere lige.
- Jeg bør nok ikke hindre, at du går. - Det er nok bedst sådan.
Tak for chancen til en frisk start, Clark.
Clark! Jeg ledte efter dig.
Tillykke. Jeg hører, du har fået hukommelsen tilbage.
Ja, fuldstændig.
Bortset fra det seneste døgn.
Du går ikke glip af meget. Jeg ville bare se den gamle Clark.
Lex!
Chloe sagde, at du ville tale med mig.
Hvad ville du tale om?
Jeg fortalte dig bare om mit eget hukommelsestab.
Heldigt, at jeg har så mange gode venner.
Du ville have gjort det samme for mig.
Jeg ved, jeg er tidligt på den, undskyld.
Jeg er nok lidt nervøs.
Hvorfor er du nervøs?
Skulle vi noget særligt?
Jeg kan ikke huske det sidste døgn.
Men du husker alt andet?
Det er nok bedst sådan...
Skulle vi ud sammen?
Hvad med Jason?
Du ville bare tale. Det kan sagtens vente.
Lana, vent!
Jeg kan ikke gøre det her.
Jeg kan ikke lade dig gå igen.
Det er okay. Vi ved begge bedre.
Jeg ved det.
Derfor bliver det anderledes denne gang.
Denne gang?
Er du Chloe?
Sjovt, ikke hysterisk sjovt, men sjovt.
Mine forældre fortalte, at du Clark-sittede. Tak.
Din humor kan forbedres, men jeg behøver da ikke lære dig at spise.
- Alligevel... - Det var så lidt.
Det må have været underligt at have en zombie som bedste ven?
Jeg havde vist ikke indset, hvor kompliceret zombiens liv var.
Kompliceret?
Gjorde jeg noget usædvanligt?
Du startede forfra fra bunden og gjorde alt ens, bortset fra en ting.
Chloe, vær helt ærlig.
Ærlig?
Hvad gjorde jeg?
Du stolede på mig.
Tekster: Rikke Henriksen www.sdimediagroup.com