Skoletiden er over!
Jøss! Tenk at det har gått fire år allerede.
"Til Brendan, en fotograf som alltid greide å fange øyeblikket".
- Takk. - Ingen årsak.
- Jeg må stikke. Vi ses. - Ha det.
Vi ses til lunsj.
Hallo?
Er det noen her inne? Hallo?
Haley?
Takk og pris. Jeg vet ikke hva som skjer, men vi to er visst...
Herregud! Hva er det som skjer?
Hjelp! Hjelp meg!
Han må ha tenkt over dette en stund. La ham ta sine egne valg.
Hei. Hvorfor har du studielån til Central Kansas?
Det er der jeg skal gå på college.
Hva med Met U? Hva med Ohio? Hva med Miami?
Jeg vil ikke være så langt hjemmefra.
Det å starte en nytt liv i en ny by kan være overveldende, -
- men du kan ikke la det stoppe deg. - Dette er en svært viktig avgjørelse.
Tror du ikke jeg vet det?
- Skal Lana gå på Central Kansas? - Vet ikke. Det handler ikke om Lana.
Så det handler om oss. Du tror ikke at jeg kan drive gården uten deg.
- Dere trenger meg her. - Din skjebne er ikke å bli bonde.
Jeg vil ikke la deg vende ryggen til det på grunn av oss.
Nå har jeg en gård å ta meg av.
Clark? Er det den virkelige årsaken?
- Biologiprøven var vanskelig. - Ja, det gikk skeis.
Lisa. Delia. Vet dere hva som foregår?
Mattetimen begynner snart.
- Det er ingen klasserom der. - Bare lat som. Han ser oss.
Brendan, ikke la døra gå igjen! Later du som, du også?
"Later som"? Det var jeg som planla alt dette.
- Fikk du oss hit? - Siste skoledag kan vare evig.
Hvorfor vil du bli på high school når det er så mye annet der ute?
Jeg trodde iallfall du ville forstå.
Du er skoleavisas redaktør. Balldronning. Du hadde alt her.
Når du forlater skolen, vil du få et liv fylt av skuffelser.
Men ikke her inne.
Du kan ikke holde oss her for alltid. Livet må gå videre.
Jeg kom ikke inn på drømmecolleget sånn som du.
Livet mitt vil bli å jobbe på videosjappa.
Hvordan kan du vite at vi vil være med på dette?
Wendal? Wendal, kom hit.
Kom hit, sa jeg!
Jeg har ikke gjort noe.
Chloe vil vite hva som skjer om vi ikke spiller med.
- Nei, vær så snill! - Wendal...
Nei, jeg...
Det er best du innser hvor bra du har det her.
Jeg skal holde av en plass til deg til lunsj.
Takk.
Hva synes du?
Det begynner å gå opp for meg. Nå er det virkelig over.
Jeg husker jeg kom inn døren på den første skoledagen.
- Jeg tror faktisk at du snublet. - Fordi du gjorde meg nervøs.
Det var søtt. Hvem skulle tro at du kom til å bli fotballstjerne?
Tidligere fotballstjerne, som er vant til å se deg hver morgen ved skapene.
Men det vil forandre seg, nå som du skal begynne på college.
- Jeg vet ikke om jeg skal dra. - Er det sant?
Hva mener du? Du har jo alltid drømt om å forlate denne byen.
Jeg vet det. Men det virker som om alle forventer at vi gjør det.
Jeg vil ta det valget av de rette grunnene.
- Så du blir i Smallville? - Vet ikke.
- Det blir tøft når dere reiser bort. - Ikke alle av oss skal reise bort.
Jeg vurderer å pendle til Central Kansas.
Da trenger jeg ikke tenke på hvordan jeg skal ta avskjed.
Wendal Johnson. Chloe Sullivan.
Haley Timmonds. Delia Watkins.
Jeg trodde Chloe ville stå først i køen.
LuthorCorp er hulens forvalter, og vi kan gjøre utgravinger der.
Jeg ringer tilbake senere.
Hadde ikke vi avsluttet vårt forretningsforhold?
Nesten.
Clark skulle gjøre det der i kveld.
- Jeg kan gjøre det selv. - Jeg vet hva du holder på med.
Du kan ikke erstatte Clark. Andre gårder har minst fem ansatte.
Slekten min har drevet denne gården i flere generasjoner, -
- lenge før Clark kom. Så jeg kan drive den alene.
Jeg lurer på hvem av dere som er mest sta.
Jeg kan jo gi deg et hint.
Når skal du innse at vi ikke kan drive gården alene?
Hva vil du at jeg skal gjøre?
Si til sønnen vår at vi ikke klarer oss uten ham?
- Hva slags foreldre er vi da? - Ærlige foreldre.
Han vil jo bli behandlet som en voksen. Han tok et modent valg.
Eller var det skyldfølelse?
Han føler seg ansvarlig for hjerteproblemene mine.
- Han gjør dette av medlidenhet. - Det er ikke derfor.
Om Clark drar, så vil det bli bare noen få hjemturer i året.
Og han vil ikke at en av dem skal bli på grunn av begravelsen din.
Chloe?
- Met U er ikke klar for "Raritetene". - Hun har ikke gitt ut avisa i dag.
Den er ikke ferdig. Chloe ville jo ha skrevet om siste skoledag.
Og hun har jobbet hele natten, men ikke drukket opp kaffen sin.
Og hun har gått ifra mobilen sin.
Jeg burde ha stolt på instinktene mine.
- Du samarbeider med Jason. - Med tanke på at jeg har mistet-
- følelsen i hendene, så har du en pussig oppfatning av samarbeid.
Genevieve og den lydige sønnen.
Morsbindingen kan vokse seg sterk når den får næring, ikke sant, Lex?
Lionel, steinene er uviktige for deg, men jeg har lett etter dem i årevis.
Du gjør en stor feil, Jason. Hun er moren din, men hun vil forråde deg.
Tro meg.
- Jason. - Det er ok, mor.
Han vet ikke hva familielojalitet er. Forræderi ligger i Luthor-slekten.
- Vi vil ha steinen du stjal fra oss. - Faren din har en av steinene.
- Så hva vil dere ha fra meg? - Han vil aldri gi meg steinen.
Men han vil nok endre mening når hans egen sønns liv står på spill.
Du kjenner åpenbart ikke faren min særlig godt.
Jeg håper for din skyld at du tar feil.
To cappuccino og en dobbel espresso.
Vær så god. Takk.
Imponerende. Jeg trodde ikke du ville skulke siste skoledag.
- Jeg har lunsjpause. - Akkurat.
Hvorfor skulle du gjøre det alle andre ungdommer gjør?
Alle skulker siste skoledag. Ikke engang Haley dukket opp i dag.
- Jeg ser etter Chloe. - Hun jobbet i natt, -
- så hun sover nok. - Hun har ikke gitt ut avisa i dag.
- Jeg tror noe har skjedd. - Clark, kan du skrive i årboka mi?
Ja.
- Er dette hun som ikke møtte opp? - Duskedama? Ja, det er henne.
Takk.
Wendal, Haley, Chloe og Delia kom ikke på skolen i dag.
- Tror du det har hendt dem noe? - Vet ikke.
- Virket alt greit da du så henne? - Hun så på bilder med en fotograf.
- Hei. - Jeg mente ikke å skremme deg.
Jeg lurte på om du kunne skrive i årboka mi.
Selvsagt. "Fremtidig forsidepike". Det er vel fotografens mening.
Takk. Et bilde kan jo aldri erstatte den ekte varen, ikke sant?
Chloe.
Du bør gå til klasserommet. Du må ikke komme for sent til timen.
Jeg kommer straks.
- Brendan! - Hva snakker dere om?
Om at vi skal lese sammen til mr Kramers prøve.
Jeg har en overraskelse til deg.
Jeg tror hun vil bli noe mer enn forsidepike.
Men nå har du iallfall en venn her sammen med deg.
- Chloe, hva er det som foregår? - Chloe, fortell henne reglene.
Ok. Flott.
- Hvordan kom jeg tilbake på skolen? - Vi er ikke på skolen.
Hvorfor oppfører du deg sånn?
Han følger med oss.
Brendan, alias kong Midas, har bygd dette stedet.
Det er som en fangeleir. Det gir "fange øyeblikket" en ny mening.
Men hvordan... Det siste jeg husker var at jeg skrev i årboka hans.
- Lana, kan du skrive i årboka mi? - Greit.
Se på navnene. Det er neppe tilfeldig at de som er her, -
- står på "fremtidig..." - siden. Vi har blitt innhentet.
Hei, dere. Jeg sa til Brendan at du var forelsket i ham, slik du ville.
Hva snakker dere om?
Om Brendan vil gjenskape high school, så skal vi gi ham high school.
Hvor er steinen?
Lionel, Lex er din sønn.
Jeg vet at du ikke vil se ham dø.
Jason.
Å, Gud!
- Stans! - Hvor er den?
Jeg ga den til Lana.
- Du ville ikke ha gitt den til henne. - Hun fikk den og kartet-
- fordi hun er den utvalgte, noe vi alle vet.
Jason. Jeg tar hånd om Lana.
- Du lovet å ikke skade henne. - Har hun vist takknemlighet?
Lana vet ikke i hvilken grad du har beskyttet henne. Og hvorfor?
For at hun skal velge Clark fremfor deg.
Jeg vil aldri forråde deg som hun har gjort.
Ikke undervurder henne.
Husk at en av Lana Langs forfedre sverget hevn over din familie.
Slik overtro hører fortiden til, Lionel.
Mine forfedre brente forrædere på bålet.
La oss håpe at du ikke er en av dem.
Brendan? Han burde være her, dette er hans andre hjem.
Og Chloe skulle ha vært på avisa. Disse forsvinningene skremmer meg.
Populær type. Duskedamer, "alternative" jenter, atleter.
Brendan kjenner alle. Han kan få folk på avisforsiden.
Det her er litt psyko.
Det er alle fra "fremtidig..." - listen.
- Lana? - Tror du de er...
Nei. Det ser ut som en samling. At han holder dem fanget.
Lois, se her.
Takk skal du ha, Clark.
Det er som om de er papirdukkene hans.
Denne plantegningen er i riktig målestokk.
Han må ha bygget en kopi av skolen. "Nash Construction".
Hei. Vi har mye stoff til morgendagens avis allerede.
Jeg ga deg jo noen bra bilder.
Pussig, vi gikk fire år på skolen sammen, -
- og jeg visste ikke at du og Haley var så gode venner.
- Hva har hun sagt til deg? - Noe jeg allerede hadde mistanke om.
Det er helt utrolig at du har bygget dette stedet for oss.
Da jeg fikk avslagsbrevene, innså jeg at alt jeg hadde gjort på skolen-
- ikke betydde noe i verden utenfor. - Og vi måtte ha startet forfra igjen.
Hvordan fikk du det til?
Faren min måtte bygge det, -
- ellers ville jeg ha forvandlet stemora mi til ei prøvedukke.
Du skulle ha sett uttrykket hans. Det var...
La oss stikke.
Få oss ut herfra.
Du skulle ikke ha prøvd å rømme.
- Jeg trodde dere delte mitt syn. - Du kan ikke ha oss her for alltid.
Dere vil trives her, ellers så vil dere få dele Haleys skjebne.
Jeg skjønner godt hvorfor du gjør dette.
Moren din er vanskelig å stå imot.
Du skulle være sammen med Lana, men hva skjedde?
Slapp du taket i skjørtene til mor?
Du som er så smart burde ha skjønt at Lana bare er et redskap for mor.
Et redskap? Det stemmer vel.
Men du ble forelsket i henne.
Det må være fortærende å vite at du ofret forholdet til Lana-
for litt... moderlig varme.
Som du ikke kan leve uten.
De får oss til å fremstå som en mønsterfamilie.
Beklager at jeg fikk deg opp i dette. Du vil ikke tro meg, -
- men jeg skulle ønske at jeg satt her alene.
Jeg er glad for at du er her sammen med meg.
Slå jernstangen ut av flammene og bort til stolen min.
La oss skille lag. Løp!
Vent! Lex, ikke gjør det! Du og jeg er ikke så forskjellige.
- Dette dreier seg om våre foreldre. - Jeg visste jeg måtte beskytte Lana.
- Men du beskytter også Clark. - Han har ingenting med dette å gjøre.
Du vet at Clark er innblandet i dette. Tenk deg om.
Symbolene som er brent inn på Kents låve. Jordene.
Det er for sent å klandre en annen.
Kan du ikke se det, Lex? Clark er...
Han skulle drepe deg.
Eller avsløre noe du ikke ville at jeg skulle vite.
Du reddet livet mitt. Jeg gjengjeldte tjenesten.
Jeg hadde ikke noe valg. Jeg vet at du har steinen.
Om noe skjer med Lana, vil du tigge om et slikt endelikt.
Så klisjéaktig. En forlatt lagerbygning.
Å, flott...
Se om det finnes en annen vei inn. Jeg skal lete etter nøkkelen.
Nøkkel? Den ligger nok ikke under dørmatta, men slå deg løs.
Chloe.
Chloe?
Brendan. Du må sette dem fri.
Jeg ville ha deg med på dette, men dere skulle ikke ha kommet hit!
La dem gå. Ting forandrer seg. Vi kan ikke være på high school for alltid.
Vil du ikke det, Clark? Tenk på det.
Hun kan være hos deg for alltid. Hun ville aldri ha forlatt deg.
- Det er ikke noe jeg frykter. - Men hun vil forlate deg.
Og kommer kanskje aldri tilbake. Om du bryr deg om henne, -
- vil du gjøre alt for å ha henne hos deg.
Slipp henne fri!
Nei...
Hva er det som skjer?
Det slutter ikke!
Du vil finne ut hvordan det er å miste noen for alltid.
Nei!
Clark.
- Lois. - Hei.
Jeg har ikke sett deg bruke det der på lenge.
Jeg trodde at du hadde blitt for gammel.
- Far, jeg tror... - Hør her...
Clark...
På et punkt i livet innser man at ens foreldre ikke vil leve evig.
Jeg vil ikke at du ofrer dine muligheter for min skyld.
Det er ikke et offer, men et valg.
Det er en hårfin grense, ikke sant?
Vi kan snakke i hele natt, men du ville likevel ikke forstått.
- Jeg forstår mer enn du tror. - Så derfor prøver du å overtale meg.
Du har lært meg å ta mine egne valg. Hvorfor kan du ikke stole på meg?
Fordi jeg har vært i samme situasjon. Jeg hadde fått plass ved Met U.
Problemet var at faren min trengte meg på gården.
Så jeg ble her.
Hvorfor har du ikke fortalt dette til meg tidligere?
Jeg ville ikke la det påvirke deg.
Jeg var glad i faren min, -
- men en del av meg er bitter på ham fordi han trengte meg her.
Jeg vil ikke at du skal føle det sånn. Jeg vil ikke være en slik far.
Far.
Dette handler ikke om hva slags far du er.
Det handler om hva slags sønn jeg vil være.
Hei.
Tusen takk.
Så nå er det altså slutt.
- Vi vil jo fortsatt treffes. - Ja, du vil jo komme i feriene.
- Dette suger! - Det suger skikkelig.
Når virker alle prøvene og lærerne mindre skummelt enn livet som venter.
På grunn av Brendan, så skulle man tro at avskjeden ville bli lettere.
Det er mye her å ta avskjed med.
Jeg kan forstå hvorfor Brendan ville holde oss samlet.
Men det å leve i fortiden, er en skremmende tanke.
Hold an. Lana, du sa at jeg ville komme i feriene. Hva med deg?
Jeg blir her i Smallville.
- Du sa at du ikke hadde bestemt deg. - Vil du ikke se hva som er der ute?
Det var derfor jeg dro til Paris i fjor. Men noe fikk meg tilbake hit.
Jeg tror at jeg ikke har utforsket alle mulighetene her.
Kanskje ting ikke vil endre seg så mye likevel.