SKOLAN SLUT FÖR GOTT!
Tänk att det redan har gått fyra år.
"Till Brendan - fotografen som alltid fångade det rätta ögonblicket."
Tack.
Jag måste kila. Vi ses på lunchen.
Är det nån här?
Haley?
Jag vet inte vad som hänt, men det är nog bara vi här...!
Herregud... Vad är det som händer?
Hjälp! Hjälp mig!
Han har tydligen funderat på det här. Han måste få bestämma själv.
Varför har du en broschyr om studiestöd till Central Kansas?
Jag tänker gå på college där.
Metropolis University, då? Ohio? Miami?
Jag vill vara i närheten.
Visst känns det jobbigt att flytta, men låt inte det hindra dig.
- Det här är ett viktigt beslut. - Det vet jag väl.
- Ska Lana läsa vid Central Kansas? - Ingen aning.
- Det handlar inte om Lana. - Utan om oss, alltså?
Du tror inte att jag klarar gården utan din hjälp.
- Jag behövs här. - En större uppgift väntar dig.
Du får inte vända den ryggen på grund av oss.
Nu ska jag ta itu med min gård.
Clark... Är det verkligen därför?
- Vilket svårt prov. - Jag kunde ingenting.
Lisa, Delia... Vad är det som händer?
- Du kommer för sent till matten. - Matten? Det finns ju inga klassrum.
Spela med, han ser oss.
Stäng inte dörren!
- Spelar du också med? - Spelar med?
- Det har jag som har planerat allt. - Du?
Den sista skoldagen ska vara för all framtid.
Varför ska vi vara kvar i skolan när så mycket annat väntar?
Jag trodde att du skulle förstå.
Du är skoltidningens redaktör, skolbalens drottning...
Du hade allt. Efter skolan väntar ju inget annat än besvikelser.
Men inte här.
- Du måste gå vidare! - Mot vad då?
Visa av oss kom inte in på vårt drömcollege.
För oss väntar bara jobbet i videobutiken resten av livet.
Hur kan du tro att vi accepterar det här?
Wendal... Kom hit.
Kom hit, sa jag!
Jag har inte gjort nåt, jag lovar.
Chloe undrar bara vad som händer om vi inte spelar med.
Du måste inse att du har det bättre här.
Ska jag hålla en plats åt dig på lunchen?
- Vad tycks? - Först nu börjar jag fatta det.
Nu är det slut.
Jag minns när jag gick in genom dörrarna första gången.
Jag tror faktiskt att du snubblade.
- Du gjorde mig så nervös. - Det var gulligt.
- Sen blev du en stjärna i football. - F.d. stjärna...
...som vant sig vid att se dig vid skåpen varje morgon.
Men nu ska du börja på college.
- Jag vet inte om jag ska det... - Verkligen?
Du har ju drömt om att lämna den här stan ända sen du var liten.
Det är nog bara för att alla förväntar sig det av oss.
Jag vill göra det för att jag själv vill.
- Så du stannar i Smallville? - Jag vet inte...
Det blir så tomt när ni försvinner allihop.
Alla försvinner inte.
Jag funderar på att pendla till Central Kansas.
Då slipper jag att fundera på hur jag ska ta farväl av dig.
Wendal Johnson! Chloe Sullivan!
Haley Timmonds! Delia Watkins!
Trodde Chloe skulle stå först i kön.
LuthorCorp har rätt att göra alla slags utgrävningar i grottan.
Jag ringer dig sen.
Trodde vi var klara med varann.
Nästan.
Clark lovade att hugga upp veden i kväll.
- Det klarar jag själv. - Du kan inte göra Clarks jobb också.
Det kan ingen. De flesta har fem anställda.
Min släkt har drivit gården i generationer innan Clark dök upp.
Varför skulle inte jag också klara det?
Undrar vem av er som är mest envis.
Jag ska ge dig en ledtråd...
När ska du inse att vi inte kan sköta gården själva?
Vad vill du att jag ska göra?
Ska jag säga åt honom att vi inte klarar oss utan honom?
- Vad är vi då för slags föräldrar? - Ärliga föräldrar.
Han vill bli behandlad som vuxen. Det var ett moget beslut.
Han känner skuld. Clark har dåligt samvete för mina hjärtproblem.
- Han får inte stanna av medlidande. - Det är inte av medlidande.
Clark kan bara hälsa på några få gånger om året.
Han vill inte att en av de gångerna ska bli din begravning.
Chloe?
Är Met U redo för Wall of Wierd?
Skulle inte Torch komma ut i dag? Tidningen är ju inte ens klar än.
Chloe skulle aldrig sluta utan några avskedsord.
Och hon skulle aldrig sitta uppe hela natten utan att dricka upp sin latte.
Eller gå utan sin livlina...
Jag anade väl det... Jag visste att du jobbade med Jason.
Med tanke på att jag förlorat känseln i händerna-
- har du en konstig uppfattning om vad det innebär att vara i maskopi.
Genevieve och hennes plikttrogne son...
Oidipuskomplexen frodas verkligen när de får näring... Inte sant, Lex?
Stenarna kanske bara är en hobby för dig-
- men jag har letat efter dem i åratal.
Passa dig. Även om hon är din mor, kommer hon att vända sig emot dig.
Tro mig!
Ingen fara. Han vet inte vad familjelojalitet innebär.
Släkten Luthor är ju full av svek.
- Vi vill ha stenen du stal. - Ja, din far har en av dem.
- Vad vill ni mig, då? - Han dör hellre än ger mig den.
Men så låter det nog inte om hans sons liv står på spel...
Du känner uppenbarligen inte min far lika bra som jag gör.
För din skull hoppas jag att du har fel.
Här är ett par cappuccino och en dubbel espresso.
Många skolkar, men jag trodde inte att du skulle göra det.
Jag har lunch.
Ja, varför skulle du göra som alla andra normala tonåringar?
Det är ju sista skoldagen. Inte ens Haley kom i morse.
- Har du sett Chloe? - Hon slet med tidningen hela natten.
- Hon sover väl. - Tidningen kom aldrig ut.
- Jag tror att nåt har hänt. - Clark... Får jag din namnteckning?
- Var det hon som inte kom? - Cheerleaderämnet... Det är hon.
Wendal, Haley, Chloe och Delia hämtade inte ut sina kläder i dag.
- Tror du nåt har hänt? - Vet inte...
- Märkte du nåt konstigt i går? - Hon var här med nån fotograf.
Förlåt om jag skrämde dig.
Du kan väl skriva ditt namn i årsboken?
"Framtidslöfte som omslagsflicka"... Fotografen var nog inblandad.
Tack. Fast ett foto kan aldrig ersätta verkligheten.
Chloe...
Du har ju lektion nu. Kom inte för sent...
Jag kommer.
- Brendan! - Vad snackar ni om?
Vi tänkte att vi skulle plugga tillsammans inför provet.
Jag har en överraskning åt dig.
Hon blir nog ingen omslagsflicka, men nu har du i alla fall en kompis.
- Vad är det som händer?! - Chloe...
Du får berätta för Lana vad som gäller.
- Hur hamnade jag i skolan igen? - Vi är inte i skolan...
Varför uppför du dig så här?
Han ser oss.
Brendan, alias mr Medusa, har återskapat skolan.
Som ett fängelse.
Det ger en ny innebörd åt begreppet "fångad i nuet"...
Det sista jag minns var när jag skrev mitt namn i hans årsbok.
Kan du skriva ditt namn i min årsbok också?
Titta på namnen. Det är ingen slump att vi är på samma uppslag.
Vi är samlade.
Hejsan!
- Jag sa att du var kär i honom. - Vad snackar ni om?
Vill han ha high school, så ska han få high school...
Var är stenen?
- Gud...! - Lex är din son.
Jag vet nog att du inte vill se honom dö.
Jason...
- Sluta! Jag gav den till Lana. - Hon vet ingenting om det här.
- Du skulle aldrig ge den till henne. - Hon är den utvalda, det vet vi alla.
Jason... Jag tar hand om Lana.
- Du lovade att inte skada henne. - Har hon nånsin visat tacksamhet?
Lana anar inte att du beskyddat henne.
Till vilken nytta då? För att hon ska kunna välja Clark?
Jag skulle aldrig svika dig så som hon har gjort.
Underskatta henne inte. Och kom ihåg...
Hennes förfäder svor att hon skulle hämnas din släkt.
Glöm de där gamla sagorna.
Mina förfäder brände förrädare på bål.
Hoppas att du inte är en av dem.
- Brendan? - Han bor ju nästan här.
Och Chloe borde vara på redaktionen. Det börjar bli kusligt.
Populär kille... Hos både cheerleaders och idrottskillar.
Brendan känner alla. Han är vägen till förstasidan.
Men det där påminner om Norman Bates...
Från listan över framtidslöftena...
- Tror du att de är...? - Nej.
Det verkar som om han samlar dem nånstans.
- Kolla här, Lois. - Tack...
- Som om de vore pappersdockor. - En skalenlig ritning...
Han har byggt upp skolan... "Nash Construction".
Vi har massor av material till morgondagens tidning.
Hoppas att du har några bra foton att jobba med.
Lustigt...
Jag hade ingen aning om att du och Haley var så goda vänner.
- Vad har hon nu sagt? - Inget som jag inte misstänkte...
Tänk att du återskapat hela skolan åt oss.
Jag blev inte antagen nånstans trots alla år av ansträngningar.
- Det betydde tydligen ingenting. - Vi hade fått börja om från början.
Hur lyckades du med det här?
Jag sa åt pappa att bygga det, annars skulle jag aldrig lämna honom i fred.
Du skulle ha sett hans min...!
Kom!
Vi måste ut härifrån.
Du skulle aldrig ha försökt smita.
- Trodde du kände likadant. - Vi kan inte vara fångna för alltid.
- Du måste släppa oss. - Det vill ni inte, ni trivs här.
Annars slutar ni som Haley.
Jag förstår att du blev indragen.
Din mor är svår att motstå.
Skulle du bli "nära vän" med Lana?
Vad hände? Lämnade du mammas trygga famn?
Med tanke på dina resurser borde du känna till-
- att Lana inte är nåt annat än mammas lydiga redskap.
Men du blev kär i henne.
Det måste gräma dig att ha offrat din kärlek för Lana i utbyte mot...
...lite moderlig värme. Du klarar dig tydligen inte utan den.
Jämfört med dem är vi rena kärnfamiljen...
Förlåt att jag drog in dig i det här.
Du kanske inte tror mig, men jag önskar helst att jag var här ensam.
Men jag är glad att du är här hos mig.
Slå till eldgaffeln så att den kommer nära min stol.
Vi måste dela på oss. Spring!
Vänta, Lex! Gör det inte!
Vi är inte så olika ändå. Det här är mellan våra föräldrar.
- Jag måste skydda Lana. - Och din bästa vän... Clark.
- Clark har inte med det här att göra. - Jo, mer än nån av oss.
Men du blundar för det. Symbolerna på ladugården, på fälten.
Det är lite sent att skylla ifrån sig nu.
Varför ser du inte det uppenbara? Det är Clark som är...
Han tänkte döda dig, Lex.
Eller avslöja nåt du inte ville att jag skulle få veta.
Du räddade mitt liv där borta. Jag bara återgäldade det.
Jag hade inget val. Jag visste att du hade stenen.
Händer det Lana nåt, så ska du få ångra det!
Typiskt - ett övergivet lager.
Tusan också...
Kolla om man kommer in runt hörnet, så ska jag leta efter en nyckel.
Nyckel? Den ligger nog knappast under dörrmattan...
Brendan... Du måste släppa allihop.
Jag ville att ni skulle vara med, men ni hade ingen rätt att tränga er in!
Släpp dem. Allt förändras, även om vi inte vill det.
- Vi kan inte alltid gå i high school. - Vill du inte det?
Fundera på saken. Hon skulle alltid vara hos dig.
- Hon skulle aldrig lämna dig. - Jag oroar mig inte för det.
Det borde du göra. Hon kommer att lämna dig.
Och hon kommer aldrig tillbaka. Tycker du om henne...
...gör du allt för att behålla henne.
Befria henne.
Vad är det som händer?!
Nej...! Det vill inte sluta!
Du ska få veta hur det känns att förlora nån för alltid...
Det var länge sen jag såg dig använda den.
- Trodde du vuxit ifrån sånt. - Pappa...
Man måste inse att ens föräldrar inte kommer att leva för alltid.
Offra inte dina möjligheter på grund av mig.
Det är ingen uppoffring, utan ett val.
Skillnaden är hårfin, eller hur?
Vi skulle kunna snacka hela natten utan att du skulle förstå.
- Jag förstår mer än du tror. - Så nu ska du tala mig till rätta?
Du har lärt mig att fatta egna beslut. Lita på mig.
Du påminner om mig. Jag blev antagen vid Met U i din ålder.
Men pappa behövde mig på gården.
Så jag stannade.
Och det har du hållit inne med... Varför berättade du inte det?
Jag ville inte betunga dig med det.
Även om jag älskade min far-
- så grämer det mig att han behövde mig här.
Jag vill inte att du ska känna så. En sån far vill jag inte bli.
Pappa...
Det handlar inte om vilken slags far du är...
...utan om vilken slags son jag vill vara.
Tack!
Nu är det alltså slut.
- Vi kommer ju att träffas ändå. - Ni har ju sommarlov och helger...
- Det känns hemskt. - Verkligen.
Proven känns inte så farliga längre jämfört med den här ovissheten.
Efter det här med Brendan borde det kännas lättare att ta farväl.
Det är mycket vi tar farväl av.
Jag kan förstå Brendan som inte ville att vi skulle splittras.
Fast efter fångenskapen känns det kusligt att aldrig kunna gå vidare.
Lana... Vad menade du med att jag har sommarlov?
- Vad ska du göra, då? - Jag ska stanna i Smallville.
- Du hade ju inte bestämt dig? - Resten av världen, då?
Jag var ju i Paris förra året, men jag längtade hem också.
Jag har nog inte utforskat alla möjligheter här.
Det kanske inte blir så stora förändringar ändå...
Översättning: Magnus Pilback www.sdimedia.com